Справа №333/12275/25
Провадження №2/333/1748/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Холода Р.С.,
за участю секретаря судового засідання Шевчук Д.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»(місце знаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, оф. 306, код ЄДРПОУ: 44276926) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за договором,-

встановив:

24.12.2025 року ТОВ «Коллект центр» звернулось до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит №631016123, а також 2 422,40 грн. судового збору і 13 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 11.09.2018 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір №631016123, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 18 000,00 грн. та зобов`язався повернути його в строк до 11.09.2021 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 26%.
17.05.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» було укладено Договір факторингу №2, відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором №631016123 від 11.09.2018 року, що уклали АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 
18.05.2021 року між ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №18-05/21 від 18.05.2021 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до позичальників, в тому числі за договором №631016123 від 11.09.2018 року.
У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за договором №631016123 від 11.09.2018 року, що був укладений між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 .
Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 .
Позивач вказує, що відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконує, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує, у зв`язку чим станом на день формування позовної заяви у нього виникла заборгованість у розмірі 37 053,18 грн., яка складається з: 28 805,95 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3 693,47 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 3 054,43 грн. - заборгованість за штрафними санкціями, 1 257,84 грн. – інфляційні збитки, 241,49 – 3% річних.

09.01.2026 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників процесу.

У судове засідання представник АТ«КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Ткаченко М.М. не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, у позовній заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності, у разі неявки відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 до зали судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав. 
Керуючись ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів та відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За частиною першою ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Судом встановлено, що 11.09.2018 року  ОСОБА_1 був ознайомлений з умовами кредитування та підписав Паспорт споживчого кредиту.
Того ж дня, ОСОБА_1 , шляхом підписання оферти, запропонував АТ «АЛЬФА-БАНК» укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.
Відповідно до вказаної оферти: тип кредиту – кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту – «Максимум-готівка»; мета кредиту – для особистих потреб; ліміт кредитної лінії – 200 000,00 грн.; процентна ставка – 26 % річних за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою; тип процентної ставки – фіксована. 
У свою чергу, банк прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди, що підтверджується акцептом пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.

17.05.2021 року між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС» було укладено Договір факторингу №2, відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в додатку №1-1 до цього договору.
Згідно додатку №1-1 до договору факторингу №2 від 17.05.2021 року, ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» набуло право грошової вимоги за рядом договорів, у т.ч. за договором №631016123, укладеним 11.09.2018 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , сума заборгованості за яким становить – 31 860,38 грн., з яких: 28 805,95 грн. - сума заборгованості по кредиту; 3 054,43 грн. – сума заборгованості за штрафними санкціями.
18.05.2021 року між ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №18-05/21 від 18.05.2021 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в додатку №1-1 до цього договору.
Згідно додатку №1-1 до договору факторингу №18-05/21 18.05.2021 року, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги за рядом договорів, у т.ч. за договором №631016123, укладеним 11.09.2018 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , сума заборгованості за яким становить – 31 860,38 грн., з яких: 28 805,95 грн. - сума заборгованості по кредиту; 3 054,43 грн. – сума заборгованості за штрафними санкціями.
ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору про відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року.
Згідно реєстру боржників від 10.01.2023 року до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у т.ч. за кредитним договором №631016123, укладеним 11.09.2018 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , сума заборгованості за яким становить - 37 053,18 грн., з яких: 28 805,95 грн. - сума заборгованості по кредиту; 3 693,47 грн. - сума заборгованості за відсотками, 3 054,43 грн. – сума заборгованості за штрафними санкціями, 1 499,33 грн. – відповідальність за порушення грошового зобов`язання, згідно ст.625 ЦК України.
З наданих розрахунків вбачається, що ОСОБА_1 станом на 02.12.2025 року має заборгованість за Договором №631016123 від 11.09.2018 року у розмірі 37 053,18 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) – 28 805,95 грн., заборгованість за відсотками - 3 693,47 грн., 3 054,43 грн. - заборгованість за штрафними санкціями, 241,49 грн. – 3% річних, 1 257,84 грн. – інфляційні збитки.

Щодо стягнення заборгованості за кредитом

У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У розумінні ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підтвердження умов надання кредиту відповідачу та порушення зобов`язання останнім позивач надав суду копію виписки з рахунка відповідача за період з 11.09.2018 року по 04.03.2024 року.

Отже, факт користування ОСОБА_1 грошовими коштами АТ «Альфа-Банк» доведено та не спростований відповідачем.
Враховуючи, що фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку не повернуті, суд переконаний, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Водночас, суд вважає, що прострочене тіло кредиту складає не 28 805,95 грн., як зазначено у позові, а 18 426,50 грн., враховуюче таке.

Судом встановлено, що позивачем фактично у суму заборгованості за кредитом нараховані та списані комісії за період з 11.10.2018 року по 17.05.2021 року на загальну суму 10 379,45 грн.
Однак у долучених позивачем документах, а саме: в оферті та акцепті на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, розмір комісії не зазначено.

Тлумачення частини першої статті 203 ЦК України свідчить, що під змістом правочину розуміється сукупність умов, викладених в ньому. Зміст правочину, в першу чергу, має відповідати вимогам актів цивільного законодавства, перелічених в статті 4 ЦК України. Втім більшість законодавчих актів носять комплексний характер, і в них поряд із приватно-правовими можуть міститися норми різноманітної галузевої приналежності. За такої ситуації необхідно вести мову про те, що зміст правочину має не суперечити вимогам, встановленим у приватно-правовій нормі, хоча б вона містилася в будь-якому нормативно-правовому акті, а не лише акті цивільного законодавства. Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.05.2022 року в справі № 613/1436/17 (провадження № 61-17583св20)).
У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
На підставі частини шостої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом.
Кредитодавцю та новому кредитору забороняється вимагати сплати будь-яких платежів, не зазначених у договорі про споживчий кредит та/або не врахованих у розрахунку денної процентної ставки, що зазначена в договорі про споживчий кредит.

Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 11 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»).
Тобто, споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати комісії.

Досліджуючи розрахунок заборгованості та виписку по картковому рахунку відповідача за укладеним кредитним договором, суд звертає увагу, що банк у період з 11.10.2018 року по 17.05.2021 року безпідставно проводив списання комісії, та спрямовував їх до тіла кредиту, тим самим збільшуючи його. 
А тому суми списаних коштів за цей період належить відрахувати від визначеної до стягнення суми заборгованості за тілом кредиту.
Таким чином, сума заборгованості за тілом кредитом, на думку суду, складає 18 426,50 грн. (28 805,95 грн. (заборгованість за тілом кредиту) - 10 379,45 грн. (сума безпідставно нарахованої комісії)), яку необхідно стягнути з відповідача.

Щодо стягнення заборгованості за нарахованими відсотками та штрафними санкціями

Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Суд звертає увагу, що з розрахунку заборгованості вбачається розрахування усієї суми заборгованості з урахуванням також нарахованих відсотків та штрафних санкцій, що передбачені умовами угоди про обслуговування кредитної лінії та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 11.09.2018 року (розділ ІІІ оферти та акцепту) та паспортом споживчого кредиту.

Згідно ст.629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором, в обумовлені договором строки, суд дійшов до переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» в тому числі процентів за користування кредитом та штрафних санкцій.

Щодо інфляційних втрат та 3% річних

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. 

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем здійснено розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за період з 14.11.2021 року по 23.02.2022 року (включно).

Враховуючи, що суд у цьому рішенні частково задовольняє вимоги позивача в частині тіла кредиту, обрахунок індексу інфляції та 3 % річних слід проводити виключно від суми основного боргу за відповідний період прострочення.

Індекс інфляції за листопад 2021 року становив 100,80%, грудень 2021 року - 100,60%, січень 2022 року - 101,30%, лютий 2022 року – 101,60%.
Загальний відсоток інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції за відповідний період.
Отже, сукупний індекс інфляції за період з листопада 2021 року по лютий 2022 року включно становить 101,60.
Сума інфляції розраховується за формулою: сума боргу х процент інфляції - сума боргу.

Таким чином, інфляційні втрати відповідно до суми заборгованості у розмірі 18 426,50 грн. за період з 14.11.2021 року по 23.02.2022 року складають 804,62 грн. (18 426,50 х 101,60 - 18 426,50).

Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.
За період з 14.11.2021 року по 23.02.2022 року три проценти річних складають 154,48 грн., з яких: з 14.11.2021 року по 31.12.2021 року – 72,70 грн. (18 426,50 х 3 х 48 : 100 : 365), з 01.01.2022 року по 23.02.2022 року – 87,78 грн. (18 426,50 х 3 х 54 : 100 : 365).

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат та 3 % річних підлягають частковому задоволенню, а саме: інфляційні втрати за період з 14.11.2021 по 23.02.2022 року у розмірі 804,62 грн., 3 % річних за прострочену суму основного боргу за той самий період у розмірі 154,48 грн.

Розглянувши вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» про стягнення з ОСОБА_1  на його користь витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000 грн., суд дійшов до висновку про їх часткове задоволення, виходячи з такого.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витратина професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3).
Частиною 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено: копію Договору про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024 року, укладеного між ТОВ «Коллект центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», копію прайс-листа АО «Лігал Ассістанс» про види послуг та їх ціну; заявку на надання юридичної допомоги №1576 від 03.11.2025 року на суму 13 000,00 грн.; витяг з Акту №16 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025 року.

Розглянувши надані позивачем документи, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд виходить з того, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

З огляду на викладене, дослідивши наявні в матеріалах справи, докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи складність справи, а також обсяг виконаних адвокатом робіт (фактично представником позивача складено тільки позовну заяву, по справі було призначено два судових засідання, у яких представник позивача участі не приймав), суд, керуючись принципами розумності, співмірності, справедливості та верховенства права, дійшов до висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3 000 грн.

Враховуючи, що позов було задоволено на 70,53% (26 133,50х100/37 053,18), судовий збір підлягає стягненню у сумі 1 708,52грн. (2 422,40х70,53/100).

Керуючись ст.ст. 522, 526, 530, 536, 549, 551, 610-612, 617, 625, 629, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 280, 289 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»(місце знаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, оф. 306, код ЄДРПОУ: 44276926) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, оф. 306, код ЄДРПОУ 44276926) заборгованість за договором №631016123 від 11.09.2018 року в розмірі26 133 (двадцять шість тисяч сто тридцять три) грн. 50 коп., з яких: 18 426 (вісімнадцять тисяч чотириста двадцять шість) грн. 50 коп. – заборгованість за тілом кредиту; 3 693 (три тисячі шістсот дев`яносто три) грн. 47 коп. – заборгованість по процентам; 3 054 (три тисячі п`ятдесят чотири) грн. 43 коп. – заборгованість за штрафними санкціями, 804 (вісімсот чотири) грн. 62 коп. – інфляційні збитки, 154 (сто п`ятдесят чотири) грн. 48 коп. – 3% річних. 
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, оф. 306, код ЄДРПОУ 44276926)– 1 708 (одна тисяча сімсот вісім) грн. 52 коп. судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, оф. 306, код ЄДРПОУ 44276926) витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на поданні заяви про його поновлення – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повний текст рішення складено 30.03.2026 року.

Суддя Комунарського районного суду 
м. Запоріжжя     Р.С.Холод