Справа № 305/1742/18

П О С Т А Н О В А
Іменем України

24 березня 2026 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,
суддів: Джуга С.Д., Кожух О.А., 
з участю секретаря: Голубєвої Є.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Буришин Віталій Васильович на рішення Рахівського районного суду від 27 вересня 2022 року, у справі № 305/1742/18 (Головуючий: Ємчук В.Е.), -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2018 року  ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 , Рахівської міської ради, державного реєстратора Федірцан Наталії Юріївни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Рахівська державна нотаріальна контора, КП "БТІ" Рахівської районної ради про скасування рішення Рахівської міської ради, скасування державної реєстрації та визнання права на надвірні споруди. 
Позивач зазначає, що згідно з договором дарування від 23 серпня 2005 року ОСОБА_1 його мати ОСОБА_3 подарувала житловий будинок з надвірними спорудами: господарська будівля у АДРЕСА_1 . який посвідчений державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори, зареєстрований в книзі реєстрів за №2/512. Відповідно до цього договору вважає себе власником житлового будинку та всіх надвірних споруд, які належать до цього будинку та розташовані на земельній ділянці, що до смерті належала ОСОБА_4 . 
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Перед зверненням до суду з даним позовом позивач довідався, що ОСОБА_2 , на підставі рішення виконавчого комітету Рахівської міської ради №40 від 26.06.2017 та технічного паспорта на літню кухню зареєстрував у державній реєстраційній службі на №1609772221236 від 26.07.2018 право власності на житловий будинок. 
Таким чином ОСОБА_2 позбавив його права власності на надвірні споруди, що належать до житлового будинку, який був позивачу подарований матір`ю. 
Позивач звертається до суду за захистом свого права власності на садибу як об`єкта права власності житловий будинок разом із розташованими всіма господарськими будівлями, що прилягають до житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . 
Відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 26.09.2000 року його матері - ОСОБА_3 та його батькові - ОСОБА_5 належав на праві власності житловий будинок з надвірними спорудами у АДРЕСА_1 . і таким чином на 1986 рік до проєкту забудови, який виданий районною архітектурою Рахівського району, земельна ділянка за такаю адресою була забудована житловим будинком, літньою кухнею та гаражем. 
Батько Позивача - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Мати Позивача ОСОБА_3 після смерті батька отримала у Рахівській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку з прилеглими до нього надвірними спорудами. Відповідно до плану забудови земельної ділянки, забудовником якої на підставі рішення виконкому Рахівської міської ради №100 від 30.06.2000 року являється його мати ОСОБА_3 в садибу по АДРЕСА_1 входять: житловий будинок, літня кухня, гараж, господарські споруди.
Позивач вважає, що саме йому належать всі надвірні споруди, що розташовані до житлового будинку в АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 381 ЦК України, як садиба, тобто земельна ділянка, разом з будинком та господарськими будівлями. Крім того, ОСОБА_6 зареєстрував у державній реєстраційній службі літню кухню як надвірну споруду, що належить до будинку АДРЕСА_1 , як житловий будинок на підставі технічних документів, що суперечить порядку узаконення самочинного будівництва. Для узаконення відповідач мав подати до органу державного архітектурного будівельного контролю заяву про прийняття об`єкта в експлуатацію, один примірник заповнених декларацій про готовність об`єкта до експлуатації, засвідчена в установленому порядку копію документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, відповідно до цільового призначення, на якій розміщений об`єкт, копія технічного паспорта про можливість розміщення та надійної безпечної експлуатації об`єкта, лист довідка відповідності місця розташування об`єкта вимогам Державних будівельних норм. Після забрання всіх цих документів відповідач мав звернутися до органу самоврядування про присвоєння поштової адреси будинку й аж потім звернутися для реєстрації права власності. 
Посилаючись на вказані обставини позивач просив скасувати рішення Рахівської міської ради №40 від 26.06.2018 щодо присвоєння поштової адреси житлового будинку АДРЕСА_2 . скасувати державну реєстрацію №1609772221236 від 30.07.2018, за якою зареєстровано право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 -а на ОСОБА_2 , визнати за ОСОБА_1 право на надвірні споруди літню кухню та гараж, що належить до житлового будинку, який розташований у АДРЕСА_1 .
Позивач на підставі ч. 3 ст. 49 ЦПК України, змінив позовні вимоги і просив встановити право власності на літню кухню, гараж за адресою АДРЕСА_1 , які на даний час належать на праві власності ОСОБА_2 за позивачем ОСОБА_1 відповідно до договору дарування житлового будинку та надвірної споруди від 23.08.2005 року.
Рішенням Рахівського районного суду від 27 вересня 2022 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Буришин В.В. подав апеляційну скаргу на дане рішення, в якій просить його скасувати, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для відмови у позові відсутні, так як судом подану заяву у порядку ст.. 43 ЦПК України було сприйнято як заміна всіх трьох позовних вимог на одну єдину вимогу – про встановлення права власності. Предмет спору для суду під час розгляду справи був очевидним, натомість суд в оскаржуваному рішенні вирішив спір лише відносно однієї з вимог відносно вимог про встановлення права власності. При цьому відмовляючи у позові суд виходив з чинності та неоспорюваності права власності відповідача ОСОБА_2 на спірні об`єкти при тому, що законність таких документів оспорювала ся згідно предмету спору у цій справі.
Перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного висновку.
Учасники справи у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчать матеріали справи і їх неявка не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Відповідно до договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори Кицка М.М. 23.08.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за №2/512, ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 будинок за АДРЕСА_1 . Будинок має житлову площу 38,40 кв.м, загальну площу 96,20 кв.м, з надвірними спорудами: 1. Господарська будівля.
Даний будинок збудований батьками позивача - ОСОБА_5 та ОСОБА_3 та був за ними зареєстрований по 1/2 частині на підставі рішення виконкому Рахівської міської ради №133 від 15.09.2000 року, про що 26.09.2000 року видано свідоцтво про право власності.
Рішенням виконкому Рахівської міської ради депутатів трудящих №179 від 29.09.1970 року для будівництва будинку ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було виділено земельну ділянку площею 300 кв.м, у зв`язку з чим був укладений договір безстрокового користування земельної ділянки для будівництва індивідуального будинку на правах особистої власності з числом кімнат від одної до п`яти від 26.10.1979 року.
Судом першої інстанції встановлено, що земельна ділянка, на якій розташований будинок АДРЕСА_1 , на даний час кадастрового номера немає, оскільки проєкт землеустрою не виготовлявся ні попередніми власниками будинку - ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , та нинішнім власником ОСОБА_1 , тобто встановити дійсний розмір земельної ділянки, яку використовує ОСОБА_1 для обслуговування даного житлового будинку не можливо. 
Враховуючи, що відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а така землекористувачами проведена не була, отже земельна ділянка, яка використовується для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 є власністю територіальної громади міста Рахова та належить до комунальної власності.
Згідно технічного паспорту на житловий будинок, по АДРЕСА_1 , зареєстрований в цілій частині на підставі рішення державного реєстратора Рахівської міської ради Федірцан Н.Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 42288459 від 30.07.2018. загальна площа будинку складає 110,1 кв.м, житлова площа 62,3 кв.м. і будинок був побудований у 1991 році, він є двоповерховий, фундамент - бутобетон, стіни дерев`яні, покрівля шифер, площа основи забудови 52,81 кв.м, загальна площа будинку 110,1 кв.м, житлова площа 62,3 кв.м. і будинок знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 2123610100:18:001.
Із урахуванням правовстановлюючі документи ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 , їх технічних характеристик, не можуть стверджувати, що яка-небудь будівля, що входить до складу будинку АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 , є однією і тією ж будівлею, яка зареєстрована за ОСОБА_2 і відсутні відомості, що спірне майно розташоване на земельній ділянці, яка виділялася для будівництва будинку АДРЕСА_1 .
Дані обставини стверджуються і висновком судової земельно – технічної та будівельно – технічної експертизи проведеної у рамках цієї справи за клопотанням позивача.
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Стаття 16 ЦК України передбачає загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.
Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.
Оскільки право власності на спірне майно - літню кухню та гараж, які належать позивачу відповідно до договору дарування житлового будинку АДРЕСА_1 від 23.08.2005 №2/512, зареєстровано за ОСОБА_2 як житловий будинок під номером АДРЕСА_1 , про встановлення його права власності на нерухоме майно, і скасування правовстановлюючих документів на нерухоме майно, є неналежним способом захисту.
За таких обставин, суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, із посиланням на докази оцінка яких відображена у рішенні суду, обґрунтовано відмовив у задоволенні заявлених позовних вимог ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.
17 грудня 2025 року на адресу Закарпатського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про залишення без розгляду поданої ним апеляційної скарги на рішення Рахівського районного суду від 27.09.2022 року і судова колегія її до уваги не приймає, та як відповідно до ч 4 ст. 364 ЦПК України суд закриває апеляційне провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, а не залишення такої без розгляду.
Керуючись ст.ст. 374,375,381-384 ЦПК України, судова колегія 
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Буришин Віталій Васильович, залишити без задоволення.  
Рішення Рахівського районного суду від 27 вересня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 03 квітня 2026 року.
Головуючий: (підпис)
Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом: Г.Г.СОБОСЛОЙ