Єдиний унікальний номер 344/22793/25 
Номер провадження 2/341/336/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
03 квітня 2026 року місто Галич
Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Мергеля М. Р. розглянув заочно у порядку загального позовного провадження без участі сторін цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення коштів.
ВСТАНОВИВ
Представник Попов Є. В. в інтересах АТ «Таскомбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.
У позові просить стягнути з відповідача користь позивача заборгованість за Заявою – договором про надання споживчого кредиту від 20.05.2024 № 4069394-507 станом на 02.09.2025 в розмірі 112465,56 грн та сплачений судовий збір.
Позовна заява обгрунтована тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за Заявою – договором про надання споживчого кредиту від 20.05.2024 № 4069394-507, у зв`язку з чим у нього виникла загальна заборгованість на суму 112465,56 грн, з яких: 53450,0 грн – сума заборгованості за тілом кредиту, 6,76 грн – сума заборгованості за процентами, 59008,80 грн – сума заборгованості за комісією.
Ухвалою суду від 23.01.2026 відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 17.02.2026, яке відкладено на 13.03.2026.
Ухвалою суду від 13.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 
Судове засідання призначено на 02.04.2026 сторони не з`явились.
Представник позивача у позові просив справу розглядати без його участі (а. с. 6). 
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоч про день, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Повістку-повідомлення з датою судового засідання надіслано на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача. Відповідач документи не отримав, оскільки відсутній за адресою зареєстрованого місця проживання (а. с. 106). Документи з суду повернулися без вручення відповідачу вдруге.
Водночас до позову долучено докази надсилання відповідачу копії позовної заяви з додатками за адресою зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 (а. с. 77). 
Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим. Проте, своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, жодних заяв чи клопотань до суду не надсилав. Ходом розгляду справи не цікавився. У судове засідання не прибув. 
Положеннями частини першої статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (пункт 1 частина третя статті 223 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, суд прийняв рішення про заочний розгляд справи, оскільки відповідач повідомлений належним чином про судове засідання, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавав.
Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
З огляду на викладені обставини та строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи та ухвалення рішення без участі сторін на підставі наявних матеріалів.
Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами загального позовного провадження без участі сторін, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, у порядку загального позовного провадження без участі сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.
Між сторонами укладено Заяву-договір про надання споживчого кредиту від 20.05.2024 № 4069394-507 (далі – Договір) (а. с. 8-11).
Відповідно до п. 1.2.2 Договору загальна сума кредиту 53450,0 грн.
Згідно з п. 1.2.4 Договору сума кредиту без комісії за надання кредиту 50000,0 грн.
Строк кредиту 24 місяці (п. 1.2.6 Договору).
Проценти за користування кредитом 0,01 % річних (п. 1.2.9 Договору).
Згідно з п. 1.4 Договору комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості): нараховується банком щомісячно в перший робочий день розрахункового періоду; розраховується за відповідний розрахунковий період у розмірі 6,9 % щомісячно від наданої банком суми кредиту (база розрахунку комісії); складає суму 3688,05 грн.
Відповідно до п. 1.11 Договору Банк на умовах цієї Заяви-договору зобов`язується надати споживчий кредит, а позичальник (споживач) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі на умовах, встановлених цією Заявою-договором. Кредит надається на власні потреби позичальника в сумі 53450,0 грн шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Таскомбанк». Протягом строку дії Заяви-договору розміри процентів та комісії залишаються незмінними.
Згідно з п. 3.3.2 Договору при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та/або процентами більше ніж на один місяць, а також в інших випадках, передбачених цією Заявою-договором, вимагати дострокового повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів та стягнути заборгованість в примусовому порядку. 
Відповідно до Заяви-договору та паспорта споживчого кредиту позивач надав відповідачу грошові кошти на наступних умовах: встановлена сума кредитного ліміту – 53450,0 грн, тип кредиту – кредит, строк користування – 24 місяці. Процентна ставка, відсотків річних – 0,01 %. Тип процентної ставки – фіксована. Комісія за надання кредиту (від суми кредиту) – 6,9 %. Обслуговування кредитної заборгованості (від початкової суми кредиту) – 6,9 %. Загальні витрати за кредитом – 88513,20 грн (а. с. 13). 
Згідно з графіком платежів дата видачі кредиту: 20.05.2024; дата повернення: 10.05.2026; чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період: 141968,64 грн; сума кредиту за договором: 53450,0 грн; проценти за користування кредитом: 5,44 грн; за обслуговування кредитної заборгованості: 88513,20 грн; комісія за надання кредиту: 3450,0 грн (а. с. 11 зворот - 12).
Договір підписаний відповідачем власноруч. 
Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надав установлений за домовленістю кредитний ліміт у розмірі 53450,0 грн. Своєю чергою відповідач взятих на себе зобов`язань за договором не виконав, своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами не надавав, на прохання позивача погасити заборгованість не реагував, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 02.09.2025 становить 112465,56 грн, з яких: 53450,0 грн – сума заборгованості за тілом кредиту, 6,76 грн – сума заборгованості за процентами, 59008,80 грн – сума заборгованості за комісією.
На підтвердження обґрунтованості заявленої до стягнення суми заборгованості Банк надав розрахунок заборгованості, здійснений відповідно до кредитного договору від 20.05.2024 № 4069394-507 станом на 02.09.2025 (а. с. 15-16). Відповідно до розрахунку заборгованості заборгованість за тілом кредиту становить 53450,0 грн, заборгованість за відсотками – 6,76 грн, заборгованості за комісією – 59008,80 грн.
З указаного розрахунку суд установив, що 20.05.2024 надано кредит у розмірі 53450,0 грн. Протягом періоду з 20.05.2024 до 02.09.2025 відповідачу нараховувались проценти за ставкою 0,01 % річних згідно з п. 1.2.9 Договору та комісія у розмірі 3688,05 грн щомісячно згідно з п. 1.4 Договору.
Крім того, надано виписку по особовому рахунку за Договором № 4069394-507 за період з 20.05.2024 до 02.09.2025 (а. с. 17-65). 
Позивач надіслав відповідачу повідомлення-вимогу, відповідно до якої станом на 28.08.2025 заборгованість за кредитом становить: 53450,0 – основний борг; 6,65 грн –строкова заборгованість за процентами; 59008,80 грн – заборгованість за комісією (а. с. 67). 
Дані щодо виконання боржником вказаної вимоги відсутні.
Надаючи правову оцінку установленим обставинам у цій справі та позовним вимогам, суд виходить з такого.
Згідно з приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з приписами статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Приписами статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Нормами статті 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
У частині 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у цьому випадку АТ «Таскомбанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно з частиною першою та другою статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Так, у Договорі містяться конкретні умови використання кредитних коштів, зокрема відсоткові ставки, з якими відповідач ОСОБА_1 ознайомився і які прийняв шляхом підписання відповідного Договору.
Враховуючи викладене, суд установив, що позов обґрунтований невиконанням з боку ОСОБА_1 умов Договору, у зв`язку з чим йому сформовано загальну заборгованість на суму 112465,56 грн.
Розмір заборгованості Банк обґрунтував наданим розрахунком такої заборгованості, копією підписаної відповідачем Заяви-договору, випискою по особовому рахунку за період з 20.05.2024 до 02.09.2025, паспортом споживчого кредиту, графіком платежів, розрахунком заборгованості тощо.
З наданої виписки по рахунку відповідача суд установив надходження на його рахунок 20.05.2024 коштів у сумі 53450,0 грн (а. с. 19) згідно з кредитною угодою № 4069394-507.
Водночас ОСОБА_1 відзиву, будь-яких пояснень чи доказів, які б спростовували вимоги позову, суду не надав.
Суд установив, що за умовами Договору відповідач отримав кредитні кошти у сумі 53450,0 грн, користувався ними. Належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів за Договором та процентів за користування кредитом відповідач не надав.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що заборгованість на підставі Договору в частині тіла кредиту у розмірі 53450,0 грн та процентів у розмірі 6,76 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
З огляду на принцип змагальності та відсутність будь-яких доказів, які б спростовували обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для їх задоволення в частині стягнення 53456,76 грн.
Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, також, просив стягнути заборгованість за комісією у сумі 59008,80 грн.
Вирішуючи спір у цій частині, суд виходить з наступного.
Так, згідно з п. 1.4 Договору комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості): нараховується банком щомісячно в перший робочий день розрахункового періоду; розраховується за відповідний розрахунковий період у розмірі 6,9 % щомісячно від наданої банком суми кредиту (база розрахунку комісії); складає суму 3688,05 грн. Заборгованість у сумі 59008,80 грн сформована саме із щомісячних комісій у розмірі 3688,05 грн за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості).
Проте, суд зазначає, що умовами п. п. 3.4.2 Договору передбачено, що на вимогу позичальника під час його звернення у відділення Банку / або до контактного центру, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов Заяви-договору, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених Заявою-договором/ДКБО, безоплатно повідомляти позичальнику інформацію (в т. ч. у формі довідки) про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, надавати виписку з рахунку щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за Заявою-договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум, а також іншу інформацію, надання якої передбачено Законом України «Про споживче кредитування», іншими актами законодавства та Заявою-договором/ДКБО.
Згідно з п. 3.4.3 Договору Банк зобов`язаний належним чином виконувати свої інші зобов`язання за цією Заявою-договором, ДКБО, законодавством України, зокрема про споживче кредитування.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. 
Відповідно до положень частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» (у чинній на час укладення Договору редакції) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» установлено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язанні з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахункове-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». На це вказав Верховний Суд у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21.
Оцінюючи зміст положень пункту 1.4 Договору, який передбачає обов`язок відповідача здійснювати щомісячно плату за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості), суд констатує, що така плата, фактично, установлена за надання Банком послуг, які передбачено частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» та положеннями п. 3.4.2 Договору. 
При цьому будь-які докази того, що відповідач звертався до Банку частіше одного разу на місяць із запитами про отримання відповідної інформації, звертався із такими запитами взагалі, до позову не надано.
Також, позивач не надав доказів надання відповідачу додаткових та супутніх послуг кредитодавця, пов`язаних із обслуговуванням кредиту (кредитної заборгованості), які передбачені Договором і за які нараховано відповідну щомісячну комісію.
Таким чином, на переконання суду, нарахована у цьому спорі і визначена у п. 1.4 Договору щомісячна плата (комісія) за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості), не є платою за реальні супутні послуги, а є завуальованими додатковими процентами.
З огляду на викладене, суд визнає положення п. 1.4 Договору нікчемними і не вбачає підстав для стягнення з відповідача комісії у розмірі 59008,80 грн як плати за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості).
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1151,41 грн (а. с. 78).
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд, з дотриманням положень частини шостої статті 259, частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше десяти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання. На виконання вимог частини четвертої статті 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 128, 223, 141, 178, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272-274, 280, 284, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ
Позов акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити частково.
Стягнути із  ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за Заявою – договором про надання споживчого кредиту від 20.05.2024 № 4069394-507 станом на 02.09.2025 в розмірі 53456,76 грн, з яких: 53450,0 грн – сума заборгованості за тілом кредиту, 6,76 грн – сума заборгованості за процентами.
У іншій частині позову відмовити.
Стягнути із  ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Таскомбанк» витрати зі сплати судового збору у розмірі 1151,41 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. 
У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд судового рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст рішення складено 03 квітня 2026 року.
Учасники справи:
позивач – акціонерне товариство «Таскомбанк», місцезнаходження за адресою: вул. С. Петлюри, 30, м. Київ, код ЄДРПОУ 09806443;
відповідач –  ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

  Суддя	Микола МЕРГЕЛЬ