Справа 556/3696/25  
Номер провадження 2/556/54/2026  

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И    

27.03.2026 року Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді - Котик Л.О.
при секретарі – Соловей Г.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Володимирець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,- 

в с т а н о в и в:

До Володимирецького районного суду Рівненської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.
В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дядько - ОСОБА_1 .
Після смерті останнього відкрилась спадщина, що складається, зокрема, із житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 .
Заповіт відсутній.
У визначений законом шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки спадкоємиця першої черги – дружина померлого, відповідачка за позовом, протягом тривалого часу не визначалась із своїм наміром оформляти чи не оформляти свої спадкові права і лише 13 листопада 2025 року склала заяву про відмову від своїх спадкових прав.
Згідно з витягом зі Спадкового реєстру від 29.11.2025 року № 83435493 після смерті ОСОБА_1 спадкова справа не заведена, оскільки ніхто із спадкоємців не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
Просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 .
Вказаний позов надійшов до суду 11 грудня 2025 року.
Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 19 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 16 лютого 2026 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав заяву в якій просив про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує.
Належним чином повідомлена відповідачка - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає. 
Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав:
З матеріалів справи вбачається, і це встановлено в судовому засіданні, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_1 , про що свідчить свідоцтво про смерть, серії НОМЕР_1 .
Після смерті ОСОБА_1 відкрилась спадщина, що складається, зокрема, із житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нрухоме майно від 16.01.2012 року.
Факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 підтверджується: свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , де батьком позивача записаний ОСОБА_3 . Згідно свідоцтва про народження батька позивача - ОСОБА_3 серії НОМЕР_3 його батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Згідно свідоцтва про народження спадкодавця - ОСОБА_1 , серії НОМЕР_4 його батьками також записані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Отже спадкодавець та батько позивача були повнорідними братами, відтак спадкодавець ОСОБА_1 приходиться дядьком по батьковій лінії.
Згідно витягу про державну реєстрацію прав КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» від 30.01.2012, житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .
Згідно Витягу зі Спадкового реєстру №83435493 від 29.11.2025 року після смерті ОСОБА_1 спадкова справа не заведена.
Відповідно до довідки №625 від 11.11.2025, виданої Вараською міською радою, ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті проживав в АДРЕСА_1 , одиноко.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не звернулась за прийняттям спадщини, не заперечує проти видачі свідоцтва про право на спадщину на все спадкове майно після смерті її чоловіка - ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (заява ОСОБА_2 засвідчена старостою села Мульчиці Вараського району Рівненської області від 13.11.2025 року).
Причиною пропуску прийняття спадщини позивач зазначає, що оскільки спадкоємиця першої черги – дружина померлого ОСОБА_1 , відповідачка за позовом - ОСОБА_2 , протягом тривалого часу не визначалась із своїми намірами щодо оформлення спадкових прав і лише 13 листопада 2025 року склала заяву про відмову від своїх спадкових прав.
Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
А як зазначено в статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до положень статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.
Згідно положень статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до п.24 постанови Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.
Згідно положень постанови Верховного Суду від 26.06.2019 року, справа №565/1145/17, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України і у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо.
Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України, засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Під час розгляду даної справи, судом було здійснено оцінку кожного аргументу позивача, та доказів по справі. На підставі чого було встановлено, що дані дакази та аргументи є належними та допустимими, а також відповідають вимогам статті 95 ЦПК України.
Таким чином, введення в Україні воєнного стану, необізнаність ОСОБА_1 про наявність спадковго майна, через що, станній не мав можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, є поважними причинами пропуску строку.
За вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
А в порядку ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що позов визнано відповідачем, і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб.
А як в ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
З огляду на вище вказане, суд на підставі досліджених доказів дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 4,6,8,10-13, 17-18, 141, 206, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1217, 1268, 1270, 1272 ЦК України , суд,-

Ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 додатковий строк, тривалістю в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_1 , який обчислюється з часу набрання рішенням суду законної сили.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 03 квітня 2026 року.

Суддя: Котик Л.О. 

Учасники процесу:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .