Справа № 405/7419/25
3-в/405/5/26

ПОСТАНОВА

02 березня 2026 року м. Кропивницький

Суддя Подільського районного суду міста Кропивницького Драний В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання постанови суду від 22.01.2026 року у справі про адміністративне правопорушення № 405/7419/25. В обґрунтування заяви вказав, що даною постановою з нього було стягнено штраф у розмірі 17000 грн. та судовий збір у розмірі 665,60 грн. На даний час він не має можливості сплатити борг одним платежем через скрутне матеріальне становище. За таких обставин просить розстрочити виконання даної постанови в частині накладення штрафу строком на 12 місяців рівними частинами починаючи з березня 2026 року.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило. 
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності заявника.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши всі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Постановою Подільського районного суду міста Кропивницького від 22.01.2026 року в справі № 405/7419/25 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також, констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.
Отже, основним призначенням стадії виконавчого провадження є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. 
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадою особою), який виніс постанову.
Відповідно до ст. 298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.
Згідно ч. 2 ст. 301 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.
Як вбачається з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. 
Згідно довідки про доходи, виданої 12.02.2026 року Кропивницькою міською радою, ОСОБА_1 , який працює за зовнішнім сумісництвом фахівцем громадського пункту правопорядку № 3 Міської дружини, за період із серпня 2025 року по січень 2026 року отримав заробітну плату в розмірі 64959,83 грн.
Суд відзначає, що особа, яка заявляє клопотання про розстрочення виконання судового рішення повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) виконанню нею судового рішення у встановленому законодавством порядку і розмірі.
Основною умовою для відстрочення, розстрочення, зменшення або звільнення від сплати судового збору є майновий стан особи, що звертається до суду. Особа має довести той факт, що її майновий стан дійсно є таким, що змушує звернутись до суду з проханням про розстрочку виконання судового рішення.
Безпідставне звільнення від виконання постанови суду перешкоджатиме досягненню мети та завдань накладеного на заявника адміністративного стягнення.
Однак, на підтвердження доводів зазначених в заяві про розстрочення виконання судового рішення заявник надав лише відомості про розмір свого доходу за місцем роботи за сумісництвом.
Тобто, заявником не надано достатніх доказів, що відображали б його реальний майновий та сімейний стан, підтверджували б низький рівень доходів або їх відсутність, відсутність у нього інших доходів, відсутність рухомого або нерухомого майна, на яке можливо звернути стягнення, а відтак і неспроможність своєчасно виконати судове рішення. Крім того, суд позбавлений можливості встановити й розмір всього фактичного доходу заявника, оскільки доказів з цього приводу він не надав.
Таким чином, заявником не надано достатніх доказів, що підтверджують наявність обставин, що ускладнюють виконання заявником постанови суду або роблять його неможливим, твердження заявника про відсутність у нього достатнього доходу для сплати штрафу достатніми доказами не підтверджено.
З огляду на викладене, суд приходить висновку, що у задоволенні заяви про розстрочення виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення слід відмовити у зв`язку з її недоведеністю.
Керуючись ст.ст. 298, 301, 304 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення – відмовити.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Подільського районного суду 
міста Кропивницького Владислав Вікторович Драний