ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 квітня 2026 року справа №200/5875/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Єрьоміної Вікторії Анатоліївни на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року (повне судове рішення складено 08 жовтня 2025 року) у справі № 200/5875/25 (суддя в І інстанції Зінченко О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

До суду через свого представника - адвоката Єрьоміну В.А., звернувся із позовною заявою ОСОБА_1 до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ), в якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ), яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року індексації грошового забезпечення в повному розмірі, відповідно до вимог Закону України “Про індексацію грошових доходів населення”, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, з визначенням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року;
- зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, з урахуванням нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року, відповідно до вимог Закону України “Про індексацію грошових доходів населення”, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ), яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати;
- зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в період проходження військової служби з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року йому була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення не в повному обсязі. Зазначив, що у період з 01 січня 2016 року по 22 травня 2019 року проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_3 ), надалі з 23 травня 2019 року був переведений в НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ), та з 10 листопада 2022 року позивач виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
Зауважив, що з урахуванням приписів пункту 293 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Державній прикордонній службі України», затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 №1115/2009, якими зазначено, що остаточний розрахунок з військовослужбовцями Державної прикордонної служби України здійснюється при його звільненні саме за останнім місцем проходження військової служби тим органом (прикордонним загоном); який звільняє військовослужбовця з військової служби, на його думку, саме НОМЕР_2 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) має бути нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення в спірний період в повному обсязі.
Вважаючи свої права порушеними, звернувся до суду із даним позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовільнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, якими обґрунтована позовна заява.

Відповідач надіслав відзив, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Зазначив, що позивач у НОМЕР_2 прикордонному загоні військову службу до 23 травня 2019 року не проходив, був зарахований до списків НОМЕР_2 прикордонного загону (Військової частини НОМЕР_1 ) лише 23 травня 2019, прибувши для подальшого проходження служби із НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України. Відповідно позивач, до моменту зарахування у списки НОМЕР_2 прикордонного загону (23 травня 2019 року) перебував на фінансовому забезпеченні НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, в якому позивач перебував на всіх видах забезпечення (в тому числі і фінансовому) і відповідно, яке виплачувало грошове забезпечення позивачу. Тобто, командуванням НОМЕР_2 прикордонного загону (Військової частини НОМЕР_1 ) не приймалися будь які рішення щодо виплат грошового забезпечення позивачу за спірний період.
Відповідно до п. 3 розділу І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх Справ України 25 червня 2018 року № 558, зареєстрована в Міністерстві, юстиції України 23 липня 2018 року за № 854/32306 (Далі – Інструкція №558) визначено, що грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату, а отже, на думку відповідача, НОМЕР_2 прикордонний загін (Військова частина НОМЕР_1 ), є не належним відповідачем по даній справі і не може нести відповідальність за прийняті чи не прийняті рішення іншими військовими частинами, у яких проходив військову службу позивач.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з таких підстав.

ОСОБА_1 , у період з 01 січня 2016 року по 22 травня 2019 року проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_3 ), надалі з 23 травня 2019 року був переведений в НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ), та з 10 листопада 2022 року виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, що підтверджується матеріалами справи та сторонами не оспорюється.
Представник позивача зверталась із запитами щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення в спірний період в повному обсязі до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_3 ) та НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ).
Листом від 06.05.2025 ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_3 ) надав копії архівних відомостей про розмір виплаченого грошового забезпечення позивача за 2016-2019 роки .
Листом від 09.05.2025 НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) повідомив представника позивача, що у спірний період ОСОБА_1 не проходив військову службу в зазначеній військовій частині, а, отже відсутні правові підстави для здійснення такої виплати.

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При цьому, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі також - Закон №2011-XII).
Приписами статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України “Про індексацію грошових доходів населення” (далі Закон № 1282-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно з положеннями статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Статтею 9 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.
Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які проходять військову службу в органах Держприкордонслужби, визначаються Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 № 558 (далі - Інструкція № 558).
Індексація грошового забезпечення військовослужбовцям здійснюється в порядку та розмірах, установлених законодавством (пунктом 9 розділу І Інструкції № 558).
Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції № 558) грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.
Пунктом 7 розділу І Інструкції № 558 передбачено, що грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю і своєчасно не виплачено йому або виплачено в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.
За змістом абзацу 5 пункту 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема грошове забезпечення військовослужбовців.
Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19.07.2019 у справі № 240/4911/18, від 07.08.2019 у справі № 825/694/17, від 20.11.2019 у справі № 620/1892/19, від 26.01.2022 у справі № 400/1118/21, від 04.05.2023 у справі № 640/29759/21 виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що оскільки індексації підлягають грошові доходи, які не мають разового характеру, а у спірний період позивач проходив військову службу та перебував на грошовому забезпеченні у ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_3 ), суд не приймає посилання представника позивача про те, що стягнення належного грошового забезпечення на користь позивача має проводитись саме із суб`єкта владних повноважень за останнім місцем служби перед звільненням ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 )).
Твердження представника позивача про те, що виплата індексації проводиться органом Державної прикордонної служби України, з якого військовослужбовець був виключений зі списків частини у зв`язку із звільненням з військової служби, оскільки за останнім місцем служби суб`єкт владних повноважень зобов`язаний здійснити повний розрахунок з військовослужбовцем перед звільненням з урахуванням заборгованостей з попередніх місць служби, не спростовує висновків про те, що виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні у спірний період, оскільки індексація грошових доходів не є виплатою військовослужбовцю у зв`язку зі звільненням чи заборгованістю, а є періодичною виплатою й у цій справі є спірною.
Аналогічні правові висновки містяться в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.05.2025 по справі № 420/20215/23.

Проте, з такими висновками місцевого суду не може погодитись судова колегія апеляційного суду.
Так, слушними є зауваження представника позивача про те, що вона звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) із заявою, в якій просила нарахувати та виплатити Позивачу за період проходження служби індексацію грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з визначенням базового місяця січень 2008 року та березень 2018 року. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив, що для отримання виплати суми індексації грошового забезпечення необхідно звернутись до органу Державної прикордонної служби України, з якого Позивача було виключено зі списків частини у зв`язку із звільненням з військової служби. 
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2025 року по справі № 200/5864/24 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_3 – задоволено. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 р. у справі № 200/5864/24 – скасовано. 
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_3 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено. 
У вищевказаній постанові апеляційний суд зазначив - позивач у період з 01.01.2016 по 22.05.2019 проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 (військовій частині НОМЕР_3 ). У подальшому позивач проходив військову службу в НОМЕР_2 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військовій частині НОМЕР_1 ) та був виключений зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення 11.11.2022. Позивач з 01.01.2016 по 22.05.2019 проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 (військовій частині НОМЕР_3 ). У подальшому позивач був переведений та проходив військову службу в НОМЕР_2 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військовій частині НОМЕР_1 ) з якого був виключений зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення 11.11.2022, що підтверджується наказом від 10.11.2022 № 469-ОС. Оскільки позивача з 11.11.2022 не було звільнено з Військової частини НОМЕР_3 , а було переведено на службу до іншої військової частини, тому відсутні підстави вважати, що Військова частина НОМЕР_3 повинна відповідати за позовними вимогами щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за спірний період. Отже, оскільки позивача було звільнено саме з військової служби з Військової частини НОМЕР_1 , відповідно Військова частина НОМЕР_1 є останнім місцем проходження служби позивача. Тому саме НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військовій частині НОМЕР_1 ) повинен нарахувати і виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за спірний період.

Колегією суддів встановлено, що наявні прямо протилежні висновки з означеного питання, викладені практично в один і той же час (травень 2025 року) в постановах Верховного Суду від 08 травня 2025 року в справі № 380/26344/23 та від 19 травня 2025 року в справі № 420/20215/23, на яку послався окружний суд.
Так, в постанові від 08 травня 2025 року в справі № 380/26344/23 Верховний Суд зазначив наступне.
«40. Відповідно до пункту 292 вказаного Положення після надходження до органу Держприкордонслужби витягу з наказу начальника органу Держприкордонслужби вищого рівня або письмового повідомлення зазначеного органу про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу начальника органу Держприкордонслужби, в якому військовослужбовець проходить військову службу, про його звільнення військовослужбовець здає в установлені строки посаду, з ним проводиться розрахунок, військовослужбовець виключається із списків особового складу органу Держприкордонслужби і направляється на військовий облік до районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за обраним місцем проживання.
41. Особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням (пункт 293 Положення № 1115/2009).
42. Розрахунок звільнених з військової служби осіб за належне їм продовольче, речове та інше забезпечення здійснюється в органах Держприкордонслужби, в яких вони перебувають на відповідному забезпеченні (пункт 300 Положення № 1115/2009).
43. Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558, грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Державної прикордонної служби України за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.
44. Системний аналіз наведених норм свідчить, що здійснення розрахунку за всіма видами матеріального та фінансового забезпечення за всі періоди проходження служби здійснюється у разі звільнення особи з військової служби. При цьому, нарахування та виплата відповідних сум здійснюється за останнім місцем служби, тобто органом Державної прикордонної служби України, з якого військовослужбовець був виключений зі списків особового складу, у зв`язку із звільненням з військової служби».
Відтак, колегія суддів застосовує висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 08 травня 2025 року в справі № 380/26344/23.

Щодо похідних позовних вимог зобов`язального характеру, що стосуються компенсації сум податку з доходів фізичних осіб (з недонарахованої та недоплаченої суми індексації грошового забезпечення).
Постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу.
Відповідно до п. 2 - 6 Порядку грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб"
Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Територіальні органи Державного казначейства та установи банків провадять за платіжними документами видачу податковим агентам готівки для здійснення одночасно виплати грошового забезпечення та грошової компенсації із сплатою (перерахуванням) в установленому порядку податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Верховним Судом у постанові від 29.07.2020 у справі №814/142/17 зазначено: 
“28. Суд вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про те, що здійснюючи у грудні 2016 року розрахунки з позивачем за квітень 2016 року, відповідач повинен був нарахувати та виплатити грошову компенсацію за суму податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення у розмірі 1674,37 гривень. 
Та обставина, що станом на грудень 2016 року ОСОБА_1 вже не був військовослужбовцем, жодним чином не впливає на його право отримати цю компенсацію, оскільки у грудні 2016 року, відповідач здійснював остаточній розрахунок ще за квітень 2016 року, який він зі своєї вини своєчасно не зробив. 
Оскільки, станом на квітень 2016 року, ОСОБА_1 мав право на цю компенсацію, він її не втратив і на момент фактичної сплати коштів у грудні 2016 року. 
29. Таким чином, доводи скаржника щодо відсутності підстав для виплати позивачу грошової компенсації у зв`язку з тим, що на час виплати грошового забезпечення останній вже втратив статус військовослужбовця, є необґрунтованими, оскільки при належному виконанні відповідачем своїх зобов`язань та виплаті позивачу грошового забезпечення при звільненні в повному розмірі грошова компенсація у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення, мала бути виплачена ОСОБА_1 одночасно з виплатою йому грошового забезпечення за наявності у позивача статусу військовослужбовця. 
30. Подібні висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 та 25.06.2020 (справи №№812/1048/17 та 825/761/17 відповідно)”. 
Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у постанові від 28.09.2022 у справі №400/1119/21 у справі щодо виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцю.
Вказані вище висновки щодо правозастосування викладені в постановах Верховного Суду від 10.10.2024 у справі №500/8015/23, від 30.04.2024 у справі №360/700/23, від 31.01.2024 у справі №320/6441/22, які в силу ч.5 ст.242 КАС України є обов`язковими для врахування при розгляді даної справи.
Отже, в цій частині позов також підлягає задоволенню.

Стосовно позовних вимог:
- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ), яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати;
- зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати, -
апеляційна скарга не містить вимог щодо їх задоволення.
В свою чергу, оскільки виплата спірних сум не здійснена, підстав для задоволення цієї частик вимог немає.
Так, основними умовами для виплати суми компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. Виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 16.04.2020 у справі № 200/11292/19-а, від 24.01.2023 у справі № 200/10176/19-а, від 20.04.2023 у справі № 200/11746/19-а, від 18.05.2023 у справі № 200/14129/19-а, від 07.06.2023 у справі № 200/299/21-а, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Отже, враховуючи, що належна позивачу сума є невиплаченою, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені позовні вимоги позивача щодо компенсації відповідно до вимог статті 6 Закону № 2050-ІІІ є передчасними, тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду – скасуванню.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
При перегляді справи в апеляційній інстанції сторонами судові витрати не понесені, тому підстави для їх розподілу відсутні.
Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача Єрьоміної Вікторії Анатоліївни – задовольнити повністю. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року по справі № 200/5875/25 – скасувати. 
Прийняти нове рішення по справі №200/5875/25, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 
Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року індексації грошового забезпечення в повному розмірі, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з визначенням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року 
Зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, з урахуванням нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Повне судове рішення – 02 квітня 2026 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук