Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
23 квітня 2026 року справа №520/376/26 

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги Вікторівни, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОТЕКС" 
до Харківської митниці
про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови,

В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛОТЕКС" (далі по тексту – позивач, ТОВ "КОЛОТЕКС") звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Харківської митниці (далі по тексту – відповідач), в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви від 06.02.2026, просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA807000/2025/000388/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA807200/2025/000521.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що оскаржуване рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000388/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації UA807200/2025/000521 є протиправними та підлягають скасуванню. Вказує, що позивачем надавалися всі необхідні документи для митного оформлення до митного органу.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач 22.01.2026 через систему "Електронний суд" надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому заперечуючи проти позову, просить відмовити у його задоволенні, вказуючи, що відповідач діяв в межах чинного законодавства України. Також подав клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2026 постановлено клопотання Харківської митниці про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у справі №520/376/26 - залишити без задоволення.
Розглянувши усі надані сторонами документи, у тому числі ті, які надійшли до суду через систему "Електронний суд" та наявні у комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" з моменту звернення позивачем до суду з цією позовною заявою, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.
Судом встановлено, що 22.07.2025 між Jiangyin Hengheng International Co., LTD та позивачем укладено контракт №2207/2025, відповідно до якого постачальник зобов`язується здійснити поставку текстильної продукції для виробництва сумок. Умовами контракту передбачено, що загальна кількість, асортимент, номенклатура, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру, визначається сторонами у специфікаціях та інших товаросупровідних документах, що є додатками до контракту.
Розділом 3 укладеного Контракту визначено, що Товар передається в тарі/упаковці Виробника. Сторони погодили та прямо визначили це в укладеному Контракту, що тара поверненню не підлягає. Отже вартість упаковки включена в первісну вартість партії товару та окремо оплаті і зарахуванню до митної вартості не підлягає. Відповідна інформація була наявна у митниці під час прийняття рішення, оскільки декларантом було надано контракт при декларуванні товару. 
Постачання товару відбувалось на умовах EXW Інкотермс 2010. Умови поставки EXW Інкотермс 2010 / «Франко завод» (вказана назва місця заводу або іншого підприємства) свідчить про те, що продавець/постачальник здійснює поставку/відвантаження товару, коли він передає його в розпорядження покупця в узгодженому раніше місці: на своєму виробництві (заводі або фабриці), на складі, в магазині і т.д.
При цьому відповідальність продавця закінчується в момент передачі товару, що поставляється безпосередньо покупцеві або залученної покупцем компанії-перевізнику.
Строк поставки кожної конкретної партії Товару узгоджується Сторонами у відповідній Специфікації. Після підписання специфікації, Постачальник направляє Покупцеві рахунок (інвойс) на здійснення оплати. 
Вказане відповідає пункту 5.10 укладеного Контракту, відповідно до якого одночасно із Товаром, Постачальник передає наступні товарно – супровідні документи - коносамент або телекс – реліз; інвойс, пакувальний лист; інші документи на вимогу покупця.
Необхідною умовою виконання контракту є узгодження між сторонами ціни поставки. Так, ціна Контракту визначена розділом 6 укладеного договору. Сторонами погоджено, що вартість конкретної партії товару, що має бути поставлена, ціна за одиницю товару, і загальна вартість товару, що поставляється, визначається згідно із погодженою сторонами Специфікацією та інвойсом. Дана процедура застосовується для узгодження сторонами остаточної номенклатури, переліку товару. Вартість товару визначається на підставі цін постачальника, що діяли на дату погодження Специфікації. 
Після попереднього узгодження, остаточна кількість товару та інші дані були відображені в Специфікації № 1 від 09.10.2025 року, відповідно до якої до постачання передбачалась тканина у кількості 444 рулонів, на загальну суму 13 736, 39 доларів США. 
На підставі узгодженої партії, для подальшої оплати та здійснення поставки, сторонами узгоджено для оплати інвойс № H – F25008 – 3 від 09.10.2025 року.
Відповідно до інвойсу, поставка товару відбувалась в порядку застосування умов інкотермс EXW Шанхай, тобто включенню до митної вартості імпортованого товару підлягають витрати на транспортування від місця навантаження в місті Шанхай до митної території України.
З метою подальшого направлення товару, Продавцем було сформовано та надано для митного оформлення в країні відправлення пакінг – лист та видано декларацію країни відправлення.
З метою подальшого виконання умов Контракту та транспортування товару, було складено коносамент (Bill of Lading) № ZHSE25100245 - 2 від 15.10.2025 року, відповідно до якого перевезення партії товару відбувалось в рамках загального контейнеру MSKU0335289.
транспортування товару здійснювалось в два етапи (морським та автомобільним транспортом) та в складі одного контейнеру MSKU0335289.
А саме, маршрут транспортування контейнеру MSKU0335289 відбувався по маршруту із порту міста Шанхай (Китай) в порт міста Констанца (Румунія) та в подальшому із міста Констанца до митного посту Орлівка, як митної території України. 
Перевезення морським транспортом здійснювалось в рамках укладеного Контракту № 05/25 від 05.08.2025 року. Предметом укладеного Контракту є надання Замовнику (ТОВ «КОЛОТЕКС») комплексу послуг із перевезення морським, залізничним транспортом, експедиторських послуг у портах, тощо.
Із метою оплати наданих послуг, в адресу позивача було виставлено інвойс DN 0508, відповідно до якого до оплати була виставлена сума у розмірі 6 842, 00 доларів США за транспортування товару в складі загального контейнеру MSKU0335289. Вказані документи надавались при митному оформленні та в повному обсязі враховані при визначенні загальної суми митної вартості товарів. Остаточна вартість транспортування морським транспортом визначалась в залежності від кількості місць, ваги, та врахована у складі загальних витрат на транспортування. 
Наступним етапом доведення всіх складових митної вартості є документальне підтвердження витрат на транспортування товару автомобільним транспортом. Із цією метою між позивачем та ПП «Інтервід» було укладено Договір № 01/01 – 21 від 01.01.2021 року. Відповідно до умов укладеного Договору Клієнт (ТОВ «КОЛОТЕКС») доручає, а Експедитор зобов`язується організувати за рахунок Клієнта транспортно – експедиційне обслуговування. 
По результатам наданих послуг було сформовано та виставлено до оплати рахунок №Ін 00-002522 від 12 грудня 2025 року, відповідно до якого оплаті підлягали послуги по транспортуванню товару автомобільним транспортом. Перевезення товару автомобільним транспортом, маршрут та зміст вантажу, підтверджуються CMR накладною, яка також надавалась при митному оформленні і відповідає заявленому маршруту. 
16.12.2025 року до митного поста «Барабашово» Харківської митниці позивачем (ЄДРПОУ 41891481) була подана до митного контролю та митного оформлення електронна ЕМД №UA807200/2025/019238 (25UA807200019238U4) на 4 товари, що надійшли на адресу ТОВ «КОЛОТЕКС» за зовнішньоекономічним контрактом з JIANGYIN HENGHENG INTERNATIONAL CO., LTD, THE WANGS LANE, ZONGUAN VILL., ZHOUZHUANG TOWN, JIANGSU, CHINA.
У графі 43 ЕМД №25UA807200019238U4 від 16.12.2025 Позивачем зазначено основний метод визначення митної вартості за ціною угоди, який передбачено ст. 57, 58 МКУ. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод – за ціною договору (вартість операції).
У графі 44 ЕМД №25UA807200019238U4 від 16.12.2025 декларантом зазначені відомості про наступні документи:
1. Пакувальний лист (Packing list) б/н від 09.10.2025.
2. Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №H-F25008-3 (2) від 09.10.2025.
3. Коносамент (Bill of lading) №ZHSE25100245-2 від 15.10.2025.
4. Автотранспортна накладна (Road consignment note) №5289 10.12.2025.
5. Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) №H-F25008-3 (2) від 09.10.2025.
6. Статус особи, яка подає митну декларацію №2.
7. Банківський платіжний документ, що стосується товару №87 від 08.12.2025
8. Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №DN#0508 від 04.12.2025.
9. Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №Ін00 002522 від 12.12.2025.
10. Банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно експедиційних послуг №88 від 08.12.2025. 
11. Документ, що підтверджує вартість перевезення товару №02 від 12.12.2025
12. Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Специфікація №1 09.10.2025. 13. Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №2207/2025 від 22.07.2025.
14. Договір про надання послуг митного брокера №36 від 06.09.2024.
15. Договір (контракт) про перевезення №_05_/25 від 05.08.2025.
16. Договір (контракт) про перевезення №01/01-21 від 01.01.2021.
17. Інші некласифіковані документи 15.12.2023.
Так, контроль правильності визначення митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за ЕМД №25UA807200019238U4 від 16.12.2025, здійснювався посадовими особами митниці відповідно до вимог ст. 54 МКУ шляхом перевірки числових значень митної вартості товарів та наявності в документах усіх відомостей, що їх підтверджують, а також ст. ст. 336, 337, 363 МКУ в частині контролю із застосуванням системи управління ризиками.
Під час здійснення співробітником підрозділу митного оформлення митного контролю ЕМД №25UA807200019238U4 від 16.12.2025 спрацювали ризики, згенеровані АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів (додаються), зокрема за кодом: 105-2 (Контроль правильності визначення митної вартості).
Так, 16.12.2025 до спецпідрозділу митниці (відділу аналізу та контролю митної вартості управління контролю та адміністрування митних платежів (далі - ВАКМВ УКтаАМП) був направлений запит №423 щодо вирішення складного випадку визначення митної вартості товарів за ЕМД №25UA807200019238U4 від 16.12.2025. Причиною направлення вказаного запиту є спрацювання АСАУР щодо можливого заниження митної вартості.
Таким чином, 16.12.2025 митницею було прийняте рішення про неможливість визначення митної вартості за першим методом (за ціною угоди), та керуючись статтею 64 МКУ підготовлено рішення про коригування митної вартості оцінюваного товару №UA807000/2025/000388/2 за резервним методом.
Не погоджуючись із вказаними рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина друга статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012).
Положеннями статті 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частин першої та другої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно із частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Відповідно до частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Положення статті 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша стаття 53 МК України).
Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за № 651, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684, у графі 44 митної декларації зазначаються відомості про необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення документи. При цьому, відомості щодо кожного документа зазначаються з нового рядка за такою схемою: код документа згідно з класифікатором документів, через пробіл номер документа, дата та (за наявності даних) кінцевий термін його дії. При внесенні до графи відомостей про документи, які відповідно до МКУ не подаються митному органу одночасно з МД та зберігаються декларантом, перед кодом документу проставляється символ "d". Класифікатор документів затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 за № 1011 (далі Класифікатор документів).
Згідно із частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
З приписів частин першої та другої статті 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Відповідно до частини другої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Згідно із частиною третьою статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до положень частини п`ятої статті 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за № 631, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за №1360/21672, затверджено Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа (далі - Порядок № 631).
Відповідно до пункту 4.5 розділу IV Порядку № 631 при здійсненні митного оформлення виконуються, зокрема, такі митні формальності:
4.5.4. Контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АСАУР (автоматизованої системи аналізу управління ризиками).
Вказаний перелік форм митного контролю формується в автоматичному режимі програмно-інформаційним комплексом ЄАІС та є обов`язковим для відпрацювання.
Спрацювання АСАУР за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості є рекомендацією посадовій особі митного органу більш ретельно опрацювати подані до митного оформлення документи.
Водночас, суд зазначає, що згідно зі статтею 361 МК України управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Під ризиком розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань митної справи.
Митні органи застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.
Цілями застосування системи управління ризиками є:
запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи;
забезпечення більш ефективного використання наявних у митних органів ресурсів та зосередження їх уваги на окремих згрупованих об`єктах аналізу ризику, щодо яких є потреба у застосуванні окремих форм митного контролю або їх сукупності, а також у підвищенні ефективності митного контролю (областях ризику);
забезпечення в межах повноважень митних органів заходів із захисту національної безпеки, життя і здоров`я людей, тварин, рослин, довкілля, інтересів споживачів;
прискорення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.
Відповідно до частин першої, другої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина друга статті 54 МК України).
Відповідно до положень статей 57, 58 Митного кодексу України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.
Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.
Водночас кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до частини восьмої статті 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
З аналізу викладених вище норм вбачається, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Водночас, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні наведених вище норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Таким чином наведені положення зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
З аналізу положень Митного кодексу України вбачається, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.
В той же час митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині другій статті 53 Митного кодексу України.
Водночас, витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Верховний Суд у висновках за аналогічними справами сформував усталену позицію, відповідно до якої митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, виключають можливість застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. При цьому, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 09.04.2019 у справі № 826/10733/15, від 09.04.2019 у справі № 825/1990/17, від 09.04.2019 у справі № 826/15850/15, від 07.05.2020 у справі № 400/2922/18.
Відповідно до положень статті 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. Разом з цим, контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи (частини перша, четверта статті 337 Митного кодексу).
Водночас, згідно із частиною першою статті 320 Митного кодексу України, форми та обсяги контролю, обираються 1) посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або 2) автоматизованою системою управління ризиками.
Зміст наведених норм дає підстави дійти висновку, що дані системи управління ризиками є підставою лише для обрання форм і методів митного контролю, однак самі по собі не є підставою для коригування митної вартості.
З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що джерелом інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару є: товар №1 - МД №UA902080/2025/802448 (25UA902080802448U6) від 22.09.2025 (товар 2) з митною вартістю 3,96 дол. США за кг (1,49 дол. США за кв. метр) (код товару згідно з УКТ ЗЕД 5903109090, назва товару: «Текстильний матеріал, тканина для виробництва сумок, склад 100% поліестер…», країна походження CN, вага нетто 7476 кг); товар №2 - МД №UA408020/2025/34550 (25UA408020034550U0) від 19.09.2025 (товар 7) з митною вартістю 3,97 дол. США за кг (код товару згідно з УКТ ЗЕД 6005370090, назва товару: « 1. Полотно сітчасте, із синтетичних волокон…», країна походження CN, вага нетто 728,72 кг; товар №3 - МД №UA408020/2025/35754 (25UA408020035754U5) від 30.09.2025 (товар 1) з митною вартістю 3,97 дол. США за кг (0,27 дол. США за кв. метр) (код товару згідно з УКТ ЗЕД 5903901000, назва товару: « 1.Тканина, в рулонах, синтетична, просочена водовідштовхувальним складом …», країна походження CN, вага нетто 1108,24 кг); товар №4 - МД №UA408020/2025/038381 (25UA408020038381U3) від 22.10.2025 (товар 1) з митною вартістю 3,97 дол. США за кг (0,397 дол. США за кв. метр) (код товару згідно з УКТ ЗЕД 5903201000, назва товару: « 1.Тканина, з поліуретановим водовідштовхувальним просоченням…», країна походження CN).
Коригування митної вартості здійснено за другорядним (резервним) методом у відповідності до статті 64 МКУ. 
Проте відповідачем не доведено, що умови поставки, комерційні умови за МД №UA100340/2025/312263 від 18.04.2025 та №UA100100/2025/429666 від 15.04.2025 були подібними до тих, що визначені документами, поданими позивачем митному органу разом із митною декларацією №25UA807200005954U1 (UA807200/2024/005954) від 25.04.2025 .
При цьому, суд зазначає, що одна лише обставина того, що рівень задекларованої митної вартості товару нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не може бути підставою для витребування додаткових документів. Цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.
Інформація про вищу митну вартість ідентичних товарів не є перешкодою для визначення митної вартості товару на підставі укладеного між сторонами договору, оскільки в інформаційній базі відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо можливих судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення.
Зазначений висновок суду відповідає позиціям Верховного Суду, викладеним у постановах від 09.10.2018 у справі №826/24835/15, від 24.01.2019 у справі №820/636/17, від 21.01.2020 у справі №812/2336/14, від 13.02.2020 у справі №810/1175/16, від 26.01.2021 у справі №826/13892/16.
Також суд зазначає, що застосування цінової інформації щодо імпортних операцій за фактами митних оформлень за митними деклараціями, митне оформлення яких є максимально наближеним до дати поточного (спірного) митного оформлення, не відповідає вимогам чинного законодавства, що узгоджується з висновками Верховного Суду, сформованими у постанові від 25 червня 2020 року у справі № 820/1982/17.
В той же час, під час розгляду справи відповідачем не доведено, що подані відповідно до частини другої статті 53 МК України позивачем як декларантом документи, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.
Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідно до умов укладеного контракту, поставка відбувалась на умовах FOB, Китай (порт міста Шанхай). З метою подальшого направлення товару Продавцем було сформовано та надано для митного оформлення в країні відправлення пакінг-лист та оформлено декларацію країни відправлення. Із аналізу таких документів вбачається, що вони також не містить розбіжностей щодо виду товару, його кількості, адреси поставки, контракту, номеру контейнеру, тощо. Вартісні та кількісні характеристики визначенні в двох вихідних документах пакінг - листі та митній декларації країни відправлення, в повному обсязі узгоджуються зі всіма іншими даними, які надавались для митного оформлення.
Стосовно посилання митного органу на те, що до митного контролю і митного оформлення декларантом надано митну декларацію країни відправлення без перекладу відповідно до вимог статті 254 МК України, суд зазначає, що експортна митна декларація не є обов`язковим для надання документом відповідно до частини другої статті 53 МК України при визначенні митної вартості товару та не є документом, який підтверджує митну вартість товару.
З урахуванням приписів частини третьої статті 53 Митного кодексу України копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і має бути оформлена відповідно до чинного законодавства країни відправника.
Зазначена позиція суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 09.04.2021 у справі № 804/5143/16.
Стосовно доводів відповідача щодо відсутності каталогів, специфікацій, загальних справжніх прейскурантів (прайс-листів) від виробника товару, суд зазначає таке.
Прайс-лист - це перелік пропозицій товару та цін, що складається виробником (продавцем) товару в процесі здійснення його господарської діяльності та не є товаросупровідним документом. Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника (продавця) товару вказаного документу чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено. Отже, відомості, наведені у прайс-листі, не мають імперативного характеру і у разі його наявності можуть прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації.
Зазначена позиція суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 27.01.2022 у справі № 810/3667/15.
У постанові від 23.10.2020 у справі № 810/690/17 Верховний Суд указує, що прайс-лист: по-перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, по-друге, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по-третє, жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів. Тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом і у постановах від 08 грудня 2022 року у справі № 420/2792/19, від 01 березня 2023 року у справі № 420/18880/21.
Виходячи із системного аналізу наведених положень законодавства, слід дійти висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Однак, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була висловлена в постанові від 20.02.2018 у справі № 809/1884/16.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, враховує вказані висновки Верховного Суду щодо застосування норм права.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою коригування митної вартості відповідачем вказана: неможливість здійснення митного оформлення товарів, в зв`язку з невірним визначенням їх митної вартості та нібито не підтвердження всіх її складових.
При цьому відповідачем конкретно не зазначено які саме конкретні дані та числові значення на їх думку не внесені до митної вартості товару, а загальне посилання на статті Митного Кодексу України не є обґрунтуванням подібних донарахувань. 
Ті обґрунтування та доводи митного органу, які визначенні в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості не спростовують наданих декларантом числових значень. При цьому навпаки, заявлені числові значення та їх підтвердження повністю відповідають розміру заявленої митної вартості товару. 
Так само в оскаржуваному рішенні не обґрунтована позиція щодо не можливості застосування першого методу визначення вартості товару, за договірною, задекларованою вартістю. 
За приписами частини першої статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Згідно з частиною другої статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до частини третьої статті 58 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.
Суд звертає увагу на те, що митну вартість імпортованого товару, що вказана декларантом у митних деклараціях було визначено за основним методом, а до самої митної декларації декларантом подано необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару за ціною договору. 
Таким чином, митним органом не було доведено обставин, які б давали підстави для сумнівів щодо достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості товару за ціною договору, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митних деклараціях.
Спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була висловлена в постанові від 19.02.2019 у справі № 805/2713/16-а.
Окремо звертаю суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 30.10.2018 у справі № 826/25605/15, а саме те, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Крім того, рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування, зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства. Так, відповідачем у спірному рішенні та картці відмови не вказано на обставини, які обумовили виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісних, вартісних і достовірних елементів митної вартості або відсутності хоча б однієї із їх складових, яка є обов`язковою при обчисленні такої вартості. Митним органом не доведена неможливість застосування заявленого позивачем першого методу визначення митної вартості за ціною договору. Так, у поданих до митного оформлення документах відсутні розбіжності, недостовірні або неповні відомості, що вкотре підтверджує відсутність підстав для витребування додаткових документів митним органом у позивача, тим більше без конкретизації, які сумніви та/або розбіжності вони повинні спростувати.
Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах (постанови ВС від 27.04.2020 у справі №140/804/19, від 11.06.2020 у справі №815/5464/16, від 30.04.2020 у справі №820/231/16, від 19.03.2020 у справі №808/4127/15)
Також, відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Проаналізувавши наведені норми права у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. 
При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), має бути доведено, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.
Так, з матеріалів справи вбачається, що спірне рішення про коригування митної вартості товарів не містить порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Крім того, жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність ввезених товарів в оскаржуваному рішенні також не зазначено та не надано доказів, що ввезення вказаних товарів відбувалось на тих же умовах доставки та з тією ж самою відстанню.
Виходячи із системного аналізу наведених обставин та враховуючи те, що позивачем як до митного органу, так і до суду під час вирішення спірних правовідносин надано документи (докази), що підтверджують складові митної вартості, а отже підтверджують правомірність та повноту такої митної вартості, законність обрання декларантом саме першого методу визначення митної вартості, слід дійти висновку, що рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення прийняті відповідачем без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому ці рішення митного органу підлягають скасуванню.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення №UA 807000/2025/000388/2 про коригування митної вартості товарів прийняте відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Враховуючи обставини того, що саме прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, то визнання рішення про коригування митної вартості протиправним та його скасування є підставою для визнання протиправним та скасування сформованої митницею картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Суд зазначає, що об`єднання цих вимог є належним способом захисту порушених прав позивача, з урахуванням усталеної судової практики, зокрема, постанови Верховного Суду від 17.05.2022 у справі № 809/506/17.
Відтак, суд доходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA807200/2025/000521.
Відповідно до положень частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних рішень та не доведено обставин та підстав на обмеження прав позивача (декларанта) на звернення до суду із оскарженням дій органів державної влади та управління. 
Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОТЕКС".
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОТЕКС" (вул.Муромська, буд.38, м.Харків, 61054, код ЄДРПОУ: 41891481) до Харківської митниці (вул.Миколаївська, буд.16-Б, м.Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61005, код ЄДРПОУ: 44017626) про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA 807000/2025/000388/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA807200/2025/000521, прийняті Харківською митницею.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОТЕКС" за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці Державної митної служби України сплачений судовий збір у розмірі 6731,78 грн (шість тисяч сімсот тридцять одна гривня 78 копійок). 
Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА