П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/20829/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С. 
Суддя-доповідач - Шидловський В.Б. 
17 лютого 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Шидловського В.Б. 
суддів: Сапальової Т.В.  Капустинського М.М. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
У грудні 2025 року Головне управління ДПС у Хмельницькій області звернулося до суду з адміністративним позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому просить скасувати постанову від 19.11.2025 ВП № 78160845 про накладення штрафу у розмірі 10200 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 у справі № 480/4857/24 виконано в повному обсязі, відповідно до вимог чинного законодавства. Вищезазначене, на думку позивача, вказує на безпідставність постанови державного виконавця від 19.11.2025 ВП № 78160845 про накладення штрафу.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 у справі №480/4857/24, яке набрало законної сили, позов задоволено частково.
Скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №184250011184 від 15.05.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи на пільгових умовах за Списком №2 з 29.08.1990 до 30.08.1996 на посаді електрогазозварника ремонтно-механічного цеху у ВАТ АК Свема, з 10.10.1996 до 31.10.2000 у ВАТ АК Свема на посаді газозварника ремонтно-механічного виробництва у ВАТ АК Свема, а також за Списком №1 періоди роботи з 12.01.2005 до 07.05.2007 на посаді на посаді налагоджувальника спецустаткування у ДП Шосткинський завод Імпульс, з 06.06.2007 до 10.09.2007 на посаді електрозварника дільниці лінійної служби виробництва №01 у ВАТ "Шосткинський завод хімічних реактивів".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 07.05.2024 та від 26.03.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 із зарахуванням до пільгового стажу період роботи на пільгових умовах за Списком №2 з 29.08.1990 до 30.08.1996 на посаді електрогазозварника ремонтно-механічного цеху у ВАТ АК Свема, з 10.10.1996 до 31.10.2000 у ВАТ АК Свема на посаді газозварника ремонтно-механічного виробництва у ВАТ АК Свема, а також за Списком №1 періоди роботи з 12.01.2005 до 07.05.2007 на посаді на посаді налагоджувальника спецустаткування у ДП Шосткинський завод Імпульс, з 06.06.2007 до 10.09.2007 на посаді електрозварника дільниці лінійної служби виробництва №01 у ВАТ "Шосткинський завод хімічних реактивів" та прийняти рішення за результатом розгляду заяви від 26.03.2024 та від 07.05.2024 про призначення пенсії за Списком №2.
28.04.2025 Сумський окружний адміністративний суд видав виконавчі листи по справі №480/4857/24.
22.05.2025 державним виконавцем відкрито виконавче провадження №78160845 та зобов`язано боржника протягом десяти робочих днів виконати рішення суду у спосіб та порядок встановлений виконавчим документом.
03.07.2025 державним виконавцем направлено вимогу боржнику, якою зобов`язано виконати рішення Сумського окружного адміністративного суду у справі №480/4857/24 в порядок та в спосіб визначений виконавчим документом.
Відповідно до повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України Хмельницькій області від 14.07.2025 встановлено, що на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.12.2024, яке набрало законної сили, пенсійним органом 08.04.2025 зараховано до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи на пільгових умовах за Списком №2 з 29.08.1990 до 30.08.1996 на посаді електрогазозварника ремонтно-механічного цеху у ВАТ “АК “Свема”, з 10.10.1996 до 31.10.2000 у ВАТ “АК“Свема” на посаді газозварника ремонтно-механічного виробництва у ВАТ “АК “Свема”, а також за Списком №1 періоди роботи з 12.01.2005 до 07.05.2007 на посаді налагоджувальника спецустаткування у ДП “Шосткинський завод “Імпульс”, з 06.06.2007 до 10.09.2007 на посаді електрозварника дільниці лінійної служби виробництва №01 у ВАТ “Шосткинський завод хімічних реактивів” та повторно розглянуто заяви ОСОБА_1 від 07.05.2024 та від 26 03.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 із зарахуванням до пільгового стажу вказаних вище періодів роботи.
Страховий стаж особи, із врахуванням Списку №1, становить 38 років 6 місяців 7 днів.
Пільговий стаж особи становить 10 років 11 місяців 10 днів в тому числі: за Списком №1 - 2 роки 7 місяців 1 день; за Списком №2 - 8 років 4 місяці 9 днів. 
Враховуючи наведене, та оскільки станом на 09.04.2025 рішення суду не виконано, підстави для зупинення проведення виконавчих дій або закінчення виконавчого провадження - відсутні, державним виконавцем відділу складено акт про невиконання рішення суду та винесено постанову про накладення штрафу від 17.07.2025 ВП №78160845, якою за невиконання рішення суду без поважним причин накладено на боржника: Головне управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області штраф на користь держави у розмірі 5 100,00 грн.
Пенсійний орган оскаржив вказану постанову.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2025 у справі №560/13478/25, яке набрало законної сили 20.10.2025 на підставі постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду, підтверджений факт невиконання Головним управлінням рішення суду у спосіб та у порядку, визначеному виконавчим документом.
У цьому рішенні суд зазначив про те, що відповідач правомірно прийняв постанову від 17.07.2025 ВП№78160845 про накладення штрафу 5100,00 грн., адже пільговий стаж особи за Списком №2 мав складати 10 років 24 дні (періоди роботи з 29.08.1990 до 30.08.1996 на посаді електрогазозварника ремонтно-механічного цеху у ВАТ АК Свема, з 10.10.1996 до 31.10.2000 у ВАТ АК Свема на посаді газозварника ремонтно-механічного виробництва у ВАТ АК Свема), а не 8 років 4 місяці 9 днів.
Суд апеляційної інстанції також не погодився з розрахунком пенсійного органу та зазначив, що пільговий стаж особи за Списком №2 мав складати 10 років 24 дні (періоди роботи з 29.08.1990 до 30.08.1996 на посаді електрогазозварника ремонтно-механічного цеху у ВАТ АК Свема, з 10.10.1996 до 31.10.2000 у ВАТ АК Свема на посаді газозварника ремонтно-механічного виробництва у ВАТ АК Свема). Отже, пенсійний орган здійснив невірний розрахунок пільгового страхового стажу за Списком №2 ОСОБА_1 . 
У подальшому 05.09.2025 державним виконавцем вчинена вимога №9472, у якій державний виконавець вимагав виконати рішення до 15.09.2025. 
Листом від 13.10.2025 Головне управління знову інформувало про неможливість призначити пенсію у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. 
Зважаючи на це, 19.11.2025 державним виконавцем складений акт про повторне невиконання рішення суду у спосіб та у порядку, визначеному виконавчим документом.
19.11.2025 прийнята постанова ВП№78160845 про накладення штрафу у подвійному розмірі 10200 грн., яку пенсійний орган оскаржує в межах цієї справи.
Не погоджуючись з цією постановою, позивач оскаржив її до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі також Закон №1404-VIII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Слід зазначити, що у розумінні ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 ст.3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
При цьому, в силу вимог ч.1 ст.5 Закону №1403-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до положень ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Отже, законодавством не передбачено повноважень державного виконавця здійснювати заходи примусового виконання судового рішення у спосіб, інакший, аніж визначений безпосередньо самим виконавчим документом.
Відповідно до вимог ст.26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений ст. 63 Закону № 1404-VIII.
Так, згідно з ст.63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 6 статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Зазначеного вище видно, що чинним законодавством визначено певний послідовний порядок, а також механізм виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії. Так, здійснюючи примусове виконання судових рішень немайнового характеру, за якими боржники зобов`язані особисто вчинити певні дії, державний виконавець має право здійснювати інші заходи примусового характеру.
Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Згідно з ст.14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України; судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Таким чином, розглядаючи адміністративний позов щодо законності дій державного виконавця органу виконавчої служби, суд має враховувати, що Законом України "Про виконавче провадження" на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.
Висновок аналогічного змісту викладено у постанові Верховного Суду від 20.01.2021 у справі №619/562/18.
Відповідно до висновків Сумського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 у справі №480/4857/24, яке набрало законної сили 19.11.2024, встановлено, що відповідач безпідставно не зарахував до пільгового стажу позивача за Списком №2 періоди роботи з 29.08.1990 до 30.08.1996 на посаді електрогазозварника ремонтно-механічного цеху у ВАТ АК Свема, з 10.10.1996 до 31.10.2000 у ВАТ АК Свема на посаді газозварника ремонтно-механічного виробництва у ВАТ АК Свема, а також безпідставно не зарахував до пільгового стажу позивача за Списком №1 періоди роботи з 12.01.2005 до 07.05.2007 на посаді на посаді налагоджувальника спецустаткування у ДП Шосткинський завод Імпульс, з 06.06.2007 до 10.09.2007 на посаді електрозварника дільниці лінійної служби виробництва №01 у ВАТ "Шосткинський завод хімічних реактивів", оскільки такий стаж підтверджується матеріалами справи, у т.ч. записами трудової книжки позивача, до оформлення якої у відповідача відсутні зауваження.
Оцінюючи обґрунтованість оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, що неправомірність дій пенсійного органу, у тому числі щодо неврахування пільгового стажу та змісту довідок про заробітну плату, всупереч рішенню суду вже була встановлена та підтверджена під час розгляду справи № 560/13478/25.
Так, Сьомий апеляційний адміністративний суд у своїй постанові від 20 жовтня 2025 року у справі № 560/13478/25 зазначив, що в той же час, пільговий стаж особи, який розрахований пенсійним органом на виконання рішення суду становить 10 років 11 місяців 10 днів в тому числі: за Списком №1 - 2 роки 7 місяців 1 день; за Списком №2 - 8 років 4 місяці 9 днів.
Однак, суд не погоджується з цим розрахунком та зазначає, що пільговий стаж особи за Списком №2 мав складати 10 років 24 дні (періоди роботи з 29.08.1990 до 30.08.1996 на посаді електрогазозварника ремонтно-механічного цеху у ВАТ АК Свема, з 10.10.1996 до 31.10.2000 у ВАТ АК Свема на посаді газозварника ремонтно-механічного виробництва у ВАТ АК Свема).
Отже, пенсійний орган здійснив невірний розрахунок пільгового страхового стажу за Списком №2 ОСОБА_1 .
Отже вказані обставини вже були встановлені судом апеляційної інстанції та їм надана оцінка. Вказана постанова суду апеляційної інстанції вступила в законну силу, є чинної та береться колегією суддів до уваги.
Зі змісту матеріалів виконавчого провадження встановлено, що після розгляду справи №560/13478/25 щодо штрафу 5100 грн. пенсійним органом не проводився інший розрахунок/перерахунок пільгового стажу стягувача, який би визначив коректну його тривалість, як це встановлено рішеннями судів.
Водночас, пенсійним органом неправильно визначений пільговий стаж особи за Списком № 2, оскільки замість 8 років 4 місяців 9 днів до пільгового стажу підлягали зарахуванню 10 років 24 дні. Вбачається, що при обчисленні стажу не були належним чином враховані періоди роботи із 29.08.1990 по 30.08.1996 та з 10.10.1996 по 31.10.2000 у ВАТ АК “Свема” на відповідних посадах.
Суд звертає увагу на те, що у боржника у виконавчому провадженні відсутні повноваження самостійно тлумачити на власний розсуд положення резолютивної частини рішення суду, яке набрало законної сили.
З урахуванням зазначеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що не має підстав погодитись із тим, що рішення суду було виконане боржником у повному обсязі і у спосіб та порядку, що визначені виконавчим документом, з огляду на що позов є таким, що задоволенню не підлягає.
Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.
За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сапальова Т.В.    Капустинський М.М.