Справа № 133/3258/25 
Провадження № 33/801/458/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дем`янова Ж. М.
Доповідач: Оніщук В. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
21 квітня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22 вересня 2025 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто в дохід держави судовий збір в сумі 605,60 грн.
Не погоджуючись із такою постановою суду, ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 08 квітня 2026 року подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. 
Одночасно ОСОБА_1 заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовує тим, що є військовослужбовцем, який проходить службу у військовій частині Збройних Сил України. У період після винесення постанови він перебував у місці дислокації підрозділу в умовах особливого періоду та не мав фізичної можливості отримати копію постанови, зв?язатися із судом або направити апеляційну скаргу. Про існування постанови дізнався після повернення з зони службових завдань 14 жовтня 2025 року, тому відповідно до ст. 294 КУпАП та ст. 6 Конвенції про захист прав людини просить строк на апеляційне оскарження поновити, оскільки його пропущено з поважних, документально підтверджуваних причин (військова служба). Причини пропуску строку є поважними, оскільки станом на сьогодні ОСОБА_1 перебуває на військовій службі, виконує завдання у зоні дислокації, був обмежений у можливості отримання кореспонденції та користування засобами зв`язку.
Дослідивши апеляційну скаргу і матеріали справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з таких підстав. 
Відповідно до вимог статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
У рішенні Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року №2-рп/2015 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв`язку з положеннями пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України зазначено, що у Кодексі України про адміністративні правопорушення, який має відповідну логічно вибудувану конструкцію, унормовано, зокрема, послідовність процедурних дій щодо розгляду та вирішення питань, пов`язаних із притягненням особи до адміністративної відповідальності; порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, ухваленої по суті; порядок виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.
Частина друга статті 294 КУпАП передбачає, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10-ти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також, якщо у поновленні строку відмовлено.
Отже, початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду пов`язаний з моментом прийняття такої постанови.
Оскаржувана постанова суду першої інстанції винесена судом 22 вересня 2025 року.
Із матеріалів справи встановлено, що вперше апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав 14 жовтня 2025 року, у якій також ставив питання про поновлення строку.
Постановою Вінницького апеляційного суд від 28 жовтня 2025 року у задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 було відмовлено, апеляційну скаргу повернуто.
У постанові від 28 жовтня 2025 року апеляційний суд зазначив, що ОСОБА_1 не додав до апеляційної скарги доказів про те, що він є діючим військовослужбовцем та у період з 22 вересня по 14 жовтня 2025 року перебував у відряджені, тому зазначені ним причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду не є поважними.
Після відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження вказаною постановою, ОСОБА_1 звертався із апеляційними скаргами на постанову місцевого суду іще п`ять разів – 19 листопада 2025 року (а. с. 29-31), 29 грудня 2025 року (а. с. 42-49), 19 січня 2026 року (а. с. 57-62), 08 лютого 2026 року (а. с. 70-80), 27 лютого 2026 року (а. с. 88-96). 
При цьому ОСОБА_1 заявляв ідентичні клопотання про поновлення строкуна апеляційне оскарження із аналогічних причин, проте у постановах від 28 жовтня 2025 року, 27 листопада 2025 року, 13 січня 2026 року, 02 лютого 2026 року, 19 лютого 2026 року апеляційним судом уже було надано оцінку таким доводам скаржника.
08 квітня 2026 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу всьоме, однак вкотре не надав суду належних доказів того, що у період із з 23 вересня 2025 року по 02 жовтня 2025 року або до 14 жовтня 2025 року він об`єктивно був позбавлений можливості звернутися до суду із апеляційною скаргою.
Так, ОСОБА_1 не надав жодних доказів щодо місця проходження військової служби, дислокації військової частини та виконання бойових завдань у вказаний період, на що посилався у клопотанні про поновлення строку.
Окрім того апеляційний суд звертає увагу на те, що у наданому ОСОБА_1 листі-підтвердженні командира ВЧ НОМЕР_1 щодо проходження військової служби та стратегічної важливості функції водія від 10 лютого 2026 року № 1687/1/6579 зазначено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у вказаній частині лише з 01 листопада 2025 року.
Будь-яких інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 не зазначає.
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на подання апеляційної скарги на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22 вересня 2025 року.
За таких обставин, апеляційна скарга відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП підлягає поверненню особі, яка її подала.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, Вінницький апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22 вересня 2025 року повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду        В. В. Оніщук