Суддя Зайцева М. С. 
Справа № 644/5908/25 
Провадження № 2/644/1047/26 
13.03.2026 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
13 березня 2026 року Індустріальний районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді Зайцевої М.С., за участю секретаря – Селіхової А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
В позовній заяві представник позивача просить суд стягнути з відповідача заборгованість кредитним договором № 441819552 від 25.07.2023 року у розмірі 36090,72 грн. та судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.07.2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали договір № 441819552у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач підписав договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора GFZW-5468. Зокрема, 25.07.2023 22:54:22 год. відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно- телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору. Отже, заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений Кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Відразу після вчинених дій відповідача, 25.07.2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 7100 грн. на його банківську карту № НОМЕР_1 , що в свою чергу свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень. 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 250 від 26.09.2023 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 17894,84 грн. 31.07.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 31/0724-01, строк дії якого закінчується 31.12.2024 року. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №2 від 31.07.2024 року до Договору факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 36090,72 грн. 14.03.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 140325-У відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за договором. Загальна сума заборгованості за договором №441819552 від 25.07.2023 року становить –36090,72 грн., яка складається з наступного: 7100 грн. - заборгованість по кредиту; 28990,72 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Дана сума підтверджується випискою з особового рахунку.
Ухвалою суду від 02.07.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги просив задовольнити повністю.
Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином та своєчасно.
Представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому просила в задоволенні позовної заяви ТОВ «Юніт Капітал» відмовити в повному обсязі. Зазначила, що позивачем не доведено жодними належними та достовірними доказами того, що під час створення між Первісним кредитором та Відповідачем долучених до позову документів, вони були захищені від редагування/зміни будь-якими особами, а сама форма створюється автоматично системою та захищається від змін. Окрім того, позивачем не доведено та не обґрунтовано, що надані ним документи первісного кредитора створюються автоматично системою в день укладення договору. Зокрема, довідка щодо дій позичальника в Інформаційно телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», згідно інформації в ній, сформована – 09.08.2024 18:03:42). В той час, як кредитний договір №441819552 начебто укладений з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 25.07.2023 року. Таким чином, виникають сумніви щодо правдивості, достовірності, захищеності від змін інформації, що викладена в наданому позивачем доказу, оскільки дата формування такої довідки є на рік пізніше дати укладення кредитного договору №441819552 від 25.07.2023 року. Крім того, зазначила, що позивач до матеріалів позовної заяви додає Правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» у редакції від 03 грудня 2021 року. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила, додані до позовної заяви, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними. Оскільки позичальником не було особисто підписано надані Правила надання коштів у позику, можна встановити, що відсутнє погодження позичальника з вказаними документами, вони не є частиною укладеного між сторонами правочину, а тому не повинні бути враховані судом при розгляді справи. Вказані Правила надання коштів у позику, долучені Позивачем до позову не можна вважати належним та допустимим доказом та частиною кредитного договору №441819552 від 25.07.2023, оскільки вони не містять підпису позичальника та невідомо яких договорів вони стосуються. Так само, не є належним доказом укладення кредитного договору №441819552 від 25.07.2023 року наданий позивачем Паспорт споживчого кредиту. Позивачем до позовної заяви не долучено жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження здійснення нарахувань по Кредитному договору №441819552 від 25.07.2023. У зв`язку із відсутністю в матеріалах справи вказаних документів, відсутня можливість перевірити як факт наявності заборгованості у відповідача, так і встановити її розмір. Не надано жодних доказів, що банківська картка № НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 . Крім того, на підтвердження заявленого розміру заборгованості позивач надав Виписку з особового рахунка за Кредитним договором № 441819552 ПІБ: ОСОБА_1 , а також розрахунки заборгованості, складені кредиторами. В свою чергу, всі вищевказані документи, на які посилається позивач, не є первинними документами, в розумінні чинного законодавства, які підтверджували б отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. Вказаний розрахунок заборгованості не дозволяє перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит, та правильність нарахування відсотків за користування кредитними коштами (розмір відсотків та період їх нарахування, суми внесені боржником в рахунок виконання кредитних зобов`язань). Крім того, позивачем не доведено факт відступлення права грошової вимоги відносно відповідача за кредитним договором №441819552 від 25.07.2023 від первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» а відтак, і подальше відступлення є неналежним та недоведеним. Також у матеріалах справи відсутнє повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором та будь-яке підтвердження про направлення відповідачу такого повідомлення за договорами факторингу №28/1118-01, №31/0724 01 та №140325-У. Крім того, після спливу строку надання кредиту, а саме з 24.08.2023 року, припиняється право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за договором та інших платежів за цим договором. Доказів, що відбулась пролонгація договору, відповідно до його умов, позивач не надав, і матеріали справи таких відомостей не містять. Тож з урахуванням, що кредит надається строком на 30 днів, тобто до 24.08.2023 року, заборгованість за Кредитним договором №441819552 не могла перевищувати 7753,35 грн. (7100,00 грн. сума боргу за тілом кредиту + 653,35 грн. сума за процентами (п.8.3.1. Договору, процентна ставка 1,79%). Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу зазначила наступне. Вартість правничої допомоги в сумі 7000,00 грн. з огляду на малозначність справи та складність написання позову є неспівмірним. Відповідач не погоджується з таким розміром правової допомоги, адже вартість правової допомоги є значно завищеною та не відповідає критеріям реальності наданих адвокатських послуг та розумності їх вартості. 
Представник відповідача в судове засідання не прибула, подала заяву з проханням розглянути справу без участі сторони відповідача.
Представником позивача надані додаткові пояснення, в яких представник зазначив, що при заповненні Заявки на кредит відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами договору перед його підписанням. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» належним чином вжило всіх необхідних заходів для здійснення перевірки та ідентифікації особи, а також Первісний кредитор перед тим як погоджувати заявку на кредитування, не лише перевірив особисті дані відповідача, а і кредитоспроможність споживача відповідно до ст. 10 Закону України «Про споживче кредитування». Зокрема, відповідач підписав Договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отримав свій примірник електронного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту та мав змогу у будь-який час самостійно ознайомитися з Договором на Сайті Товариства в Особистому кабінеті. Щодо правил надання грошових коштів у позику до кредитного Договору вказує, що невід`ємною частиною договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Кредитодавця: www.moneyveo.ua. Щодо перерахування кредитних коштів, зазначає, що відповідно до умов кредитного договору, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало взяті на себе зобов`язання та платіжним дорученням ініціювало переказ коштів в загальній сумі 7100,00 грн. на картковий рахунок відповідача. На підтвердження позовних вимог позивачем надано платіжне доручення №f055cf28 f1ca-4844-b490-42f0d6800640 від 25.07.2023 року з відміткою товариства. При цьому, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» є небанківською фінансовою установою, та не надає фінансових платіжних послуг. А отже, не має повноважень щодо надання документів, що посвідчують переказ коштів (банківських платіжних доручень). Товариство в межах виконання умов укладеного Договору ініціює платіжні операції шляхом подання відповідної платіжної інструкції надавачу фінансових платіжних послуг із зазначенням необхідних реквізитів, які клієнт вказав в заявці на отримання кредитних коштів для їх подальшого зарахування на рахунок отримувача надавачем фінансових платіжних послуг отримувача. Щодо переходу права вимоги за кредитним договором до позивача, вказує, що позивач належним чином підтвердив факт переходу права вимоги, оскільки виконав умови договору факторингу та надав відповідні документи. Висновок відповідача про відсутність переходу права вимоги є необґрунтованим, оскільки ґрунтується на помилковому тлумаченні моменту виникнення права вимоги та його передачі за договором факторингу. При цьому, позивач не зобов`язаний направляти письмове повідомлення боржнику про зміну сторони Кредитодавця. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Виписка з особового рахунку є належним, повним та вичерпним доказами заборгованості, оскільки вона охоплює всі необхідні обчислення сум, які стягуються. Всі нарахування відсотків нараховувались в межах погоджених умов кредитного договору.
13.03.2026 року на адресу суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких представник зазначає наступне. Нарахована позивачем сума по відсоткам кредитним договором в розмірі 28 990,72 грн. не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів, оскільки сума заборгованості за відсотками в рази перевищує суму заборгованості за кредитом. З наданих позивачем розрахунків вбачається, що відсотки нараховані за користування кредитом не лише за період дії договору, а і поза межами строку дії кредитного договору. У справі, що розглядається, позивач не заявляв до стягнення з відповідача коштів в порядку, встановленому частиною другою статті 625 ЦК України, як наслідку прострочення споживачем виконання грошового зобов`язання за кредитним договором №441819552, а нарахував їх як відсотки за користування кредитом у порядку, встановленому статтею 1048 ЦК України, що не відповідає умовам оферти. Отже, після спливу строку надання кредиту припиняється право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за договором та інші платежі за цим договором. З огляду на зміст та тлумачення кредитного договору, нарахування заборгованості за процентами поза 30 денним строком кредитування здійснювалась, як міра відповідальності за порушення певних умов кредитного договору. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Тож з урахуванням, що кредит надається строком на 30 днів, тобто до 24.08.2023 року, заборгованість за кредитним договором №441819552 не могла перевищувати 7753,35 грн. (7100,00 грн. сума боргу за тілом кредит + 653,35 грн. сума за процентами (п.8.3.1. Договору, процентна ставка 1,79%). Проте, за умови відсутності належних доказів у справі, а саме доказів переходу права вимоги до позивача, позовні вимоги є недоведеними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.
Судом встановлено, що 25.07.2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали договір кредитної лінії № 441819552 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач підписав договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора. Зокрема, 25.07.2023 року відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору. Отже, заповненням анкети-заяви відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.
Відповідно до п. 2.1. вказаного договору, кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит на суму 7100 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику.
Відповідно до п. 2.3 договору, кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 7100 грн. 25.07.2023 року, що є датою надання кредиту.
Пунктами 3.1, 3.2 вказаного договору встановлено, на момент укладання договору строк дисконтного період користування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2 договору. Сторони погодили, що встановлений в п. 3.1 договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування активовано функцію продовження строку дисконтного періоду.
Відповідно п. 4.1 договору, з метою укладення договору позичальник, ознайомившись з правилами, заповнив заявку, вказавши всі дані, визначені в заявці як обов`язкові. При подачі Заявки Позичальник вказав суму грошових коштів, яку він бажає отримати одразу після укладення Договору (перший Транш) та строк оплати обов`язково платежу по процентам за користування Кредитом. Протягом обраного строку застосуються спеціальні умови користування кредитом – Дисконтний період. Максимально доступна сума Кредиту, яка доступна Позичальнику і яку Позичальник може отримати шляхом ініціювання другого та наступних Траншів, вказана в п. 2.1. Договору як сума Кредитного ліміту, та визначається Кредитодавцем в залежності від кредитного рейтингу Позичальника. 
Відповідно п. 4.2 договору, позичальник підтверджує, що вказав в Заявці повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні Кредитодавцю для прийняття рішення про надання чи ненадання Кредиту, а також бажаний спосіб отримання Кредиту. Позичальник зобов`язується оновлювати ці дані в Особистому кабінеті не пізніше ніж протягом 3-х календарних днів з дня виникнення змін в таких даних.
Відповідно до п. 8.1. договору, за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом. Інших витрат Позичальника, крім процентів за належне користування Кредитом, Договором не передбачено. 
Пунктом 8.2. договору встановлено, що процентні ставки за Договором є фіксованими і не підлягають зміні Кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для Позичальника. Загальні витрати за Договором та загальна вартість Кредиту за Договором залежить від обраної моделі поведінки Позичальника і прораховується в порядку описаному нижче. 
Відповідно п. 8.3 договору, протягом Дисконтного періоду кредитування зобов`язання Позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування Кредитом визначають наступним чином: п. 8.3.1. за період від дати видачі Кредиту до 24.08.2023 р. (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 653,35 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 1,79 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним; п. 8.3.2. у разі якщо Позичальник вчинить описані в п. 3.2. Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює Пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 24.08.2023 р. проценти нараховуються за ставкою 652,77 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 1,79 відсотків в день від суми Кредиту за кожний день користування ним (Індивідуальна процента ставка); п. 8.4 Після закінчення Дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним. 
Кредитний договір підписаний ОСОБА_1 з використанням одноразового ідентифікатора GFZW-5468, 25.07.2023 року.
З паспорта споживчого кредиту до Договору №441819552 від 25.07.2023 року, вбачається, що сума кредиту 7100 грн. Строк кредитування - 30 днів, з можливістю продовження. Мета отримання кредиту - на споживчі цілі. Спосіб та строк надання кредиту - цілодобово (24/7) шляхом заповнення заявки на сайті www.moneyveo.ua або в мобільному додатку, або за допомогою іншого програмного забезпечення з доступом до інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця (особистого кабінету позичальника) в строк від 1 хвилини до 3-х днів. Процентна ставка, процентів річних – дисконтна процентна ставка: 3,65%-766,50%. Індивідуальна процентна ставка: 383,25-766,50%. Базова процентна ставка: 766,50%. Після закінчення Дисконтного періоду:1087,70%. Тип процентної ставки - фіксована. Інформація зберігає чинність та є актуальною до 28.07.2023 року.
Відразу після вчинених дій відповідача, 25.07.2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 7100 грн. на платіжну картку відповідача що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». 
28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. 28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 року та № 28/1118-01. 31.12.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31 грудня 2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. 31 грудня 2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року та погодили внести зміни до п. 8.2 договору.
31.07.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 31/0724-01, строк дії якого закінчується 31.12.2024 року. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 31.07.2024 року до Договору факторингу № 31/0724001 від 31.07.2024 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача. 
14.03.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 140325-У, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за договором.
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 140325-У від 14.03.2025 року, укладеного між ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», за №693 значиться боржник ОСОБА_1 , кредитний договір № 441819552 від 25.07.2023 року, загальна заборгованість 36090,72 грн., з яких тіло кредиту 7100 грн., проценти 28990,72 грн. 
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
В частині 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
За змістом статті 12 вказаного закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З договору № 441819552 від 25.07.2023 року, укладеного ОСОБА_1 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та ОСОБА_1 підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).
Отже, відповідач уклав електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1 статті 1077 ЦК України).
Згідно статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, вбачається, що відбулася заміна кредитодавця на підставі укладених договорів факторингу та реєстрів прав вимоги, а тому до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги за договором № 441819552 від 25.07.2023 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 .
З огляду на викладене, саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, на що посилається представник відповідача, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. 
Доводи представника відповідача про те, що позивач не набув права вимоги до ОСОБА_1 , оскільки договір факторингу між первісним кредитором укладено до виникнення кредитних зобов`язань є необґрунтованими. Суд звертає увагу, що додатковими договорами строк дії договорів факторингу було пролонговано, а також, що умовами вказаних договорів факторингу передбачено перехід права вимоги з моменту підписання реєстру права вимоги.
З наданих розрахунків заборгованості та виписки по особовому рахунку вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 36090,72 грн., яка складається з наступного: 7100 грн. - заборгованість по кредиту; 28990,72 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. 
Станом на 07.04.2025 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав. Будь-яких доказів на спростування того, що договір не був укладений, відповідачем та його представником не надано.
Під час розгляду справи встановлено, що договір № 441819552 від 25.07.2023 року містить інформацію про суму кредиту, мету кредиту, умови та порядок видачі, строк повернення коштів, погашення кредиту, розмір відсоткової ставки, відповідальність сторін, він підписаний сторонами, сторони досягли домовленості з усіх істотних умов договору, на момент укладення договору позичальник не заявляв додаткових вимог щодо умов договору, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним й відповідало їхній внутрішній волі.
Однак, отримавши кошти в кредит, в порушення умов виконання договору ОСОБА_1 свої зобов`язання по поверненню кредиту і сплаті процентів за користування грошима належним чином не виконав.
Посилання представника відповідача щодо відсутності доказів підтвердження факту укладання договору та отримання грошових коштів суд до уваги не бере, оскільки матеріали справи містять докази, що підтверджують погодження сторонами умов отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтверджено отримання відповідачем кредитних коштів. Долучений до матеріалів справи договір кредитної лінії № 441819552 від 25.07.2023 року підписаний ОСОБА_1 , так само підписаний ним паспорт споживчого кредиту. Виписка по рахунку ОСОБА_1 за період з 14.03.2025 року по 25.07.2025 року свідчить про зарахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача. Крім того, згідно інформації, наданої АТ КБ «ПриватБанк», по рахунку № НОМЕР_2 було зарахування коштів на суму 7100 грн. від 25.07.2023 року, також вказаний номер телефону ОСОБА_1 на який відправляється інформація про підтвердження операцій за карткою № 5363542093121565. Проте, відсутні докази повернення отриманого кредиту, а перехід права вимоги до позивача від первісного кредитора підтверджено належними та допустимими доказами. Договір факторингу у встановленому порядку недійсним не визнаний, а тому підтверджено, що Товариство набуло права вимоги до боржника. Розрахунок кредитної заборгованості, здійснений при відступленні права вимоги, є підтвердженням суми заборгованості.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Юніт Капітал» просить стягнути заборгованість за договором № 441819552 від 25.07.2023 рокуз ОСОБА_1 в розмірі 36090,72 грн., яка складається з наступного: 7100 грн. - заборгованість по кредиту; 28990,72 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.
Сторона відповідача заперечує проти розміру відсотків, які були нараховані після спливу строку дії договору.
Відповідно до п. 2.3 договору, кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 7100 грн. 25.07.2023 року, що є датою надання кредиту.
Пунктами 3.1, 3.2 вказаного договору встановлено, на момент укладання договору строк дисконтного період користування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2 договору. Сторони погодили, що встановлений в п. 3.1 договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування активовано функцію продовження строку дисконтного періоду.
Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 згідно п. 3.2 договору протягом Дисконтного періоду та пільгового періоду сплатив всі фактично нараховані проценти та що він в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активував функцію продовження строку Дисконтного періоду.
Таким чином доказів, які б свідчили про продовження строку дії договору матеріали справи не містять.
Відтак, суд доходить висновку, що ТОВ «Таліон Плюс», набувши право вимоги до відповідача за договором №441819552 від 25.07.2023 року, не мав права продовжувати нараховувати відсотки відповідно до умов договору.
У постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 та уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.
Правом на нарахування компенсаційних втрат, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач не скористався.
Отже, суд зазначає, що у цій справі ТОВ «Юніт Капітал» необґрунтовано розрахувало відсотки поза межами строку кредитування та не надало доказів збільшення/зміни строку кредитування.
За змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18.
При зверненні до суду з позовом позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 28990,72 гривень, яка утворилася поза межами строку кредитування.
Нарахування та стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеними строками кредитування суперечить вимогам ЦК України.
Представник позивача посилається на те, що всі нарахування відсотків нараховувалися в межах погоджених умов кредитного договору. Однак, такі доводи є необґрунтованими та не можуть бути взяти до уваги.
Суду не надано докази того, що строк дії кредитного договору (30 днів) було пролонговано в установленому порядку.
Крім того, за змістом п. 12.4 договору № 441819552 від 25.07.2023 року, сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 червня 2020 року у справі № 922/3578/18 зазначила, що системний аналіз частини другої статті 536, частини другої статті 625 та статті 627 Цивільного кодексу України дозволяє дійти висновку, що законодавцем не обмежено право сторін визначити у договорі розмір процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами. Однак, диспозитивний характер цих норм у цілому обмежується положенням частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, яка зазначає про стягнення трьох процентів річних, що має наслідком визначення таких процентів саме у річних, а не будь-яким іншим способом обчислення процентів за умовами договору. 
Отже, законодавцем передбачено, що договором може бути встановлено інший розмір процентів річних, а не інший спосіб їх обчислення (зокрема, в розмірі певного проценту за кожний день прострочення).
Санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань (пункт 8.32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18).
В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що позивачем було заявлено до стягнення з відповідача проценти за користування кредитними коштами поза межами строку кредитного договору. При цьому позовних вимог про стягнення грошових коштів за прострочення виконання зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України позивач не заявляв.
Розрахунку заборгованості в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач не надавав та вимог про стягнення таких коштів не заявляв.
При цьому, після закінчення строку договору нарахування відсотків за порушення умов договору за своїм змістом передбачено нормою ст. 625 ЦК України.
За неповернення кредитних коштів після закінчення строку, на який вони були видані, може настати відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, проте регулятивна норма ч. 1ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною.
Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16.
Позивач ототожнює відсотки за користування кредитними коштами та відсотки, які підлягають сплаті боржником за прострочення виконання зобов`язання, що суперечить вимогам чинного законодавства.
Як вбачається зі змісту позову у даному випадку були заявлені до стягнення саме відсотки, розраховані за ставкою, визначеною умовами договору за користування кредитом, а не пеня за порушення умов договору відповідно до норми ст. 625 ЦК України.
Таким чином, стягненню з відповідача підлягають відсотки за користування кредитом протягом 30 днів за відсотковою ставкою, визначеною договором в розмірі 1,79 % за день користування кредитом в розмірі 3812,70 грн. (7100 х 1,79 % х 30).
Таким чином, суд задовольняє позов частково і стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором в розмірі 10912,70 грн., яка складається: 7100 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3812,70 грн. - заборгованість за відсотками.
Щодо вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Як вбачається з пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. представник позивача надав суду: договір про надання правничої допомоги № 17/03/25-02 від 17.03.2025 року, укладений між ТОВ «Юніт Капітал» та АБ «Тараненко та партнери»; додаткову угоду № 7 до договору про надання правничої допомоги №17/03/25-02 від 17.03.2025 року; протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №17/03/25-02 від 17.03.2025 року, в якому зазначена послуга, яка надається, кількість годин та вартість, акт прийому-передачі наданих послуг.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Як вбачається з акту прийому-передачі наданих послуг від 17.03.2025 року, адвокатським бюро надано ТОВ «Юніт Капітал» наступні послуги: складання позовної заяви до боржника ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором протягом 2 годин вартістю 5000,00 грн., вивчення матеріалів справи протягом 2 години вартістю 1000 грн., підготовка адвокатського запиту протягом 1 години вартістю 500,00 грн., підготовка та подача клопотання протягом 1години вартістю 500 грн., загалом вартістю 7000,00 грн.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Оскільки позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 грн., суд прийшов до висновку про те, що витрати позивача на правничу допомогу складають 7000 грн. Суд не погоджується із доводами представника відповідача про те, що розмір витрат – 7000 грн. є неспівмірним із складністю справи.
Відповідно до ч. 1 п. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача.
В зв`язку з викладеним, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме стягує судовий збір в розмірі 732,46 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 2116,58 грн.
Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню сума кредитної заборгованості в розмірі 10912,70 грн., а також судові витрати, з яких 732,46 грн. - сплачений позивачем судовий збір та 2116,58 грн. - витрати на правничу допомогу. 
Керуючись ст. ст. 5,10-13, 76-81, 83, 137, 141, 264-265, 354 ЦПК України, ст. ст.212, 526, 610, 611, 612, 626, 627, 628, 638,639, 1048, 1049, 1050, 1054,1078 ЦК України, - суд 

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Рогнідинська, б. 4А, оф. 10, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України – 43541163) заборгованість за договором № 441819552 від 25.07.2023 рокуу розмірі 10912,70 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Рогнідинська, б. 4А, оф. 10, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України – 43541163) судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 732,46 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 2116,58 грн. 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів. 

Головуючий: М. С. Зайцева