ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

14 квітня 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/1350/26 	
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Калинич Я.М., розглянувши в порядку у письмовому провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код ЄДРПОУ 20453063) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Воронкова Олена Ігорівна, звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, у якому просить: 1. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії ОСОБА_1 за 2018-2020 роки в розмірі 9118,81 грн., на коефіцієнти у розмірі 1,14, у розмірі 1,197, у розмірі 1,0796, у розмірі 1,115, починаючи з 27.06.2025 для забезпечення індексації пенсії. 2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області провести починаючи з 27.06.2025 перерахунок пенсії ОСОБА_1 у відповідності до частини другої статті 42 Закону України №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії ОСОБА_1 за 2018-2020 роки в розмірі 9118,81 грн., на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,14 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» та у зв`язку з цим провести виплату недоотриманих сум пенсії.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при призначенні пенсії у 2021 році було застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018-2020 роки у розмірі 9118,81 грн. Позивач вказує, що відповідач протиправно не здійснив перерахунок пенсії з 01.03.2022, з 01.03.2023, з 01.03.2024 та з 01.03.2025 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати 1,14, 1,197, 1,0796 та 1,115 відповідно, як це передбачено частиною другою статті 42 Закону №1058-IV та відповідними постановами Кабінету Міністрів України. Замість застосування коефіцієнтів до фактичного показника зарплати (9118,81 грн.), відповідач встановив фіксовані доплати (135 грн., 100 грн., 100 грн.) або застосував занижені коефіцієнти, керуючись підзаконними актами, які, на думку позивача, звужують його права, гарантовані Законом. Позивач вважає таку бездіяльність протиправною та такою, що порушує її право на належне пенсійне забезпечення.
Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 березня 2026 року суддя залишила позовну заяву без руху. Надала позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення їй ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку, із зазначенням підстав для поновлення строку та наданням доказів поважності причин пропуску такого строку в частині позовних вимог за період з 27.06.2025 по 08.09.2025.
Ухвалою судді від 24 березня 2026 року визнано неповажними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з цією позовною заявою за період з 27.06.2025 по 08.09.2025. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог за період з 27.06.2025 року по 08.09.2025 року повернуто позивачеві.
Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 березня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, подав відзив на позовну заяву в якому просив у задоволенні позову відмовити з огляду на наступне. Нарахування та виплата пенсії позивачу здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема постанов Кабінету Міністрів України №118, №168, №185 та №209, які регулюють питання індексації пенсій у спірні періоди. Пенсія позивача була призначена у 2021 році із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2018-2020 роки (9118,81 грн.), що є вищим за показник, який підлягав індексації згідно з Порядком №124 (що базується на показнику за 2014-2016 роки 3764,40 грн. з урахуванням попередніх індексацій), то застосування коефіцієнтів безпосередньо до суми 9118,81 грн. суперечило б механізму, закладеному в урядових постановах. Відповідач стверджує, що позивачу правомірно встановлювалися щомісячні доплати замість індексації основного розміру пенсії у випадках, коли розрахунковий розмір підвищення не досягав встановлених мінімумів або коли це прямо передбачено постановою КМУ.
Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 17.05.2021 року.
При обчисленні пенсії позивача застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2018, 2019, 2020 роки, який становить 9118,81 грн.
Як встановлено судом, відповідачем не проводився перерахунок пенсії позивача шляхом збільшення саме показника 9118,81 грн. на коефіцієнти індексації у 2022-2025 роках. Натомість, позивачу встановлювалися доплати:
- з 01.03.2022 згідно з постановою КМУ №118 щомісячна доплата у розмірі 135 грн.
- з 01.03.2023 згідно з постановою КМУ №168 щомісячна доплата у розмірі 100 грн.
- з 01.03.2024 згідно з постановою КМУ №185 щомісячна доплата у розмірі 100 грн.
- з 01.03.2025 згідно з постановою КМУ №209 перерахунок здійснено з іншими особливостями, ніж просить позивач (застосовано коефіцієнт 1,0575, а не 1,115, або встановлено доплату).
Позивач, не погоджуючись із такими діями відповідача, вважає, що має право на перерахунок пенсії шляхом множення показника 9118,81 грн послідовно на коефіцієнти 1,14; 1,197; 1,0796 та 1,115, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Згідно зі статтею 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Спеціальним законом, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, є Закон України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Щодо механізму індексації пенсії, то він врегульований статтею 42 Закону №1058-IV. Частиною другою статті 42 Закону №1058-IV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) імперативно встановлено: «Для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії».
Закон №1058-IV також передбачає, що розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України.
На виконання цієї норми Кабінет Міністрів України затвердив Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою від 20.02.2019 №124 (далі - Порядок №124), а також щорічно приймав постанови про індексацію: №118 від 16.02.2022, №168 від 24.02.2023, №185 від 23.02.2024 та №209 від 25.02.2025.
Однак, абзац перший пункту 5 Порядку №124 містить положення, згідно з яким перерахунок пенсії проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 року.
Це положення підзаконного акту вступає в пряму колізію з частиною другою статті 42 Закону №1058-IV, оскільки Закон пов`язує індексацію з фактичним показником зарплати, врахованим при обчисленні пенсії, а не з фіксованим показником 2017 року.
Для пенсіонерів, яким пенсія призначена у 2019-2021 роках при розрахунку пенсії застосовувався показник середньої заробітної плати за 2018-2020 роки у розмірі 9118,81 грн., що є значно вищим за показник 2017 року (3764,40 грн.).
Позивачу з 17.05.2021 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Застосування відповідачем Порядку №124 у спосіб, що передбачає заміну реального показника (9118,81 грн.) на «базовий» (3764,40 грн.), фактично призводить до позбавлення таких пенсіонерів права на індексацію основної складової пенсії, замінюючи її фіксованими доплатами (100-135 грн.), які не відповідають рівню інфляції та зростанню зарплат, що є метою індексації.
Верховний Суд неодноразово у постановах від 12.03.2019 у справі №913/204/18, від 10.03.2020 у справі №160/1088/19 зазначив, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку.
У спірних правовідносинах вищу юридичну силу має Закон №1058-IV. Повноваження Кабінету Міністрів України визначати «порядок» та «розмір» збільшення не дають йому права змінювати саму сутність визначеного Законом об`єкта індексації та підміняти визначений Законом показник (фактично застосований при призначенні пенсії) на інший (застарілий показник 2017 року). Така підміна призводить до звуження змісту та обсягу прав пенсіонерів, що є порушенням статті 22 Конституції України.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 13 січня 2025 року у справі №160/28752/23.
Верховний Суд дійшов висновку, що індексація пенсій має проводитися шляхом збільшення саме того показника середньої заробітної плати (доходу), який був фактично застосований при обчисленні конкретної пенсії.
Відтак, суд приходить до висновку, що оскільки при призначенні пенсії позивачу застосовано показник середньої заробітної плати у розмірі 9118,81 грн., саме цей показник підлягав послідовному збільшенню на коефіцієнти, встановлені урядовими постановами:
- з 01.03.2022 на коефіцієнт 1,14 (постанова №118);
- з 01.03.2023 на коефіцієнт 1,197 (постанова №168);
- з 01.03.2024 на коефіцієнт 1,0796 (постанова №185);
- з 01.03.2025 на коефіцієнт 1,115 (постанова №209).
Отже, бездіяльність відповідача щодо непроведення перерахунку пенсії з використанням вказаного показника та коефіцієнтів є протиправною.
Враховуючи вище викладене задоволенню підлягає вимога позивача про зобов`язання відповідача здійснити з 09 вересня 2025 року перерахунок пенсії шляхом послідовного застосування коефіцієнтів 1,14, 1,197, 1,0796 та 1,115 до показника 9118,81 грн.
Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано суду достатніх та беззаперечних доказів правомірності своєї поведінки щодо неврахування належного показника середньої заробітної плати при індексації пенсії позивача, а також не спростовано доводи позивача щодо необхідності застосування приписів Закону замість підзаконних актів.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Підсумовуючи усе викладене вище, детально дослідивши встановлені обставини справи, доводи сторін та надані письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.
Щодо питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1064,96 грн.
Отже, відповідно до положень ст.139 КАС України сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду в сумі 1064,96 грн. підлягає стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст.90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код ЄДРПОУ 20453063) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії на коефіцієнти у розмірі 1,14, у розмірі 1,197, у розмірі 1,0796 та у розмірі 1,115.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 у відповідності до частини другої статті 42 Закону України №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії за 2018-2020 роки в розмірі 9118,81 грн., на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,14 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» та провести виплату недоотриманих сум пенсії з 09 вересня 2025 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код ЄДРПОУ 20453063) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в сумі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) гривні 96 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Я. М. Калинич