ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року	Львів	Справа № 140/236/25 пров. № А/857/15738/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді Пліша М.А.,
суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року про зупинення провадження (головуючий суддя Сорока Ю.Ю., м. Луцьк) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління у Волинській області про:
визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження пенсії особі з інвалідністю під час здійсненого перерахунку пенсії згідно положень постанови КМУ від 03.01.2025 року №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану»; 
зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії в повному розмірі без застосування коефіцієнта пониження з 01 січня 2025 року.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року зупинено провадження в цій справі до набрання законної сили судовим рішенням в справі №320/2229/25.
Не погодившись з таким судовим рішенням позивач оскаржив його в апеляційному порядку, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.
В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не встановлено необхідних умов для зупинення провадження у справі, які передбачені п.3 ч.1 ст. 236 КАС України, до набрання законної сили судовим рішенням Київського окружного адміністративного суду у справі №320/2229/25 
Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи положення статті 312 КАС України, вжиття судом заходів повідомлення сторін про відкриття апеляційного провадження, за відсутності клопотань учасників справи про розгляд справи у відкритому судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що повний, всебічний та об`єктивний розгляд даної справи є неможливим до набрання законної сили рішенням суду у справі №320/2229/25. Відтак, провадження у справі №140/236/25 підлягає зупиненню.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі, колегія суддів виходить із наступного.
Статтею 236 КАС України визначені підстави обов`язкового зупинення провадження у справі та випадки, коли суд має право зупинити провадження у справі, а також строки зупинення провадження та порядок поновлення зупиненого провадження у справі.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Відповідна норма законодавства встановлює обов`язок суду зупинити провадження у справі у випадках, коли її розгляд неможливий до завершення іншої справи у взаємопов`язаному спорі, що перебуває на розгляді в іншому суді. Така неможливість зумовлена тим, що обставини, які досліджуються й встановлюються іншим судом, мають преюдиційне значення для даної справи та впливають на процес збирання й оцінки доказів.
Під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої слід розуміти ситуації, коли встановлення відповідних обставин виходить за межі юрисдикції адміністративного суду у конкретній справі через непідвідомчість, обмеженість предметом позову, заборону розгляду тотожної справи, необхідність дотримання певної послідовності у розгляді вимог тощо.
Факт неможливості розгляду справи визначається у кожній конкретній ситуації, з огляду на предмет позову.
Таким чином, вирішуючи питання щодо зупинення провадження, адміністративний суд повинен встановити, чи існує обґрунтований взаємозв`язок між предметом спору, що розглядається ним, та предметом доказування в іншій справі, а також зазначити, чим саме зумовлюється об`єктивна неможливість подальшого розгляду.
Метою такого зупинення є забезпечення можливості врахування обставин і фактів, які не можуть бути з`ясовані в межах цього процесу, але мають істотне значення для справи, провадження у якій підлягає зупиненню.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2025 року у справі № 420/15146/24.
Таким чином, зупинення провадження в адміністративній справі можливе лише тоді, коли в іншій справі (цивільній, кримінальній, господарській чи адміністративній) вирішуються питання, що мають значення для підстав заявлених вимог або для умов, від яких залежить можливість подальшого розгляду адміністративної справи.
Так, предметом оскарження у даній справі є, зокрема, дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, щодо відмови у виплаті пенсії, з 01.01.2025 року без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою КМУ від 03.01.2025 року №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач обмежив розмір пенсії до раніше встановленого та здійснив перерахунок із застосуванням понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 року № 1.
Відповідно до статті 265 КАС України визначаються наслідки визнання нормативно-правового акта незаконним і нечинним. Згідно з частиною другою цієї статті, нормативно-правовий акт втрачає чинність у повному обсязі або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним судовим рішенням.
Отже, беручи до уваги закріплений у КАС України принцип, за яким втрата чинності нормативно-правового акта (чи його частини) відбувається лише після набрання законної сили рішенням суду, колегія суддів доходить висновку, що рішення у справі №320/2229/25 не впливає на правовідносини, які є предметом цього спору.
При цьому апеляційний суд зазначає, що за загальним правилом вирішення колізій, встановленим частиною третьою статті 7 КАС України, у випадку невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, який ратифікований Верховною Радою України, чи іншому правовому актові, суд застосовує акт із вищою юридичною силою або положення відповідного міжнародного договору.
Правова позиція Верховного Суду є сталою: суди не можуть застосовувати норми нормативно-правових актів, які суперечать Конституції чи законам України, навіть якщо такі акти не були оскаржені у суді та формально залишаються чинними на час розгляду справи. Зокрема, про це йдеться у постановах від 12.03.2019 року у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 року у справі №160/1088/19 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.06.2022 року у справі № 520/2098/19.
Таким чином, незалежно від факту оскарження чи формального визнання положень акта нечинними, у разі їх суперечності закону, вони не можуть бути застосовані при вирішенні спору.
У цій справі суд першої інстанції, не встановивши передбачених пунктом 3 частини першої статті 236 КАС України підстав для зупинення провадження, а також попри наявність у матеріалах достатніх доказів для встановлення та оцінки обставин спору, все ж зупинив розгляд справи до набрання законної сили рішенням у справі №320/2229/25.
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Волинського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року про зупинення провадження у справі № 140/236/25 до вирішення справи №320/2229/25 не узгоджується з вимогами процесуального закону.
За змістом частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Враховуючи наведені вище правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував усі обставини, що мають значення для справи та не надав їм належної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала, як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 320, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року про зупинення провадження - скасувати.
Справу №140/236/25 направити до Волинського окружного адміністративного суду для продовження розгляду. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	М.А. Пліш 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	І. М. Обрізко