Справа № 569/18906/25
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Рівне 
Рівненський міський суд Рівненської області 
у складі: головуючого – судді ОСОБА_1 
з участю секретаря ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне кримінальне провадження №12025186010001024 від 24.10.2025 року та №12025186010000750 від 08.08.2025 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Рівненської області, Дубенського району, с. Верба, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінальних проступків, передбачених за ст..390-1, ст.. 390 -1 КК України, 
за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката - ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерілого адвоката - 
 
ОСОБА_7 С Т А Н О В И В:
14.07.2025 рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у цивільній справі №569/14216/25, з метою забезпечення безпеки ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище ОСОБА_8 ), яка являється колишньою дружиною ОСОБА_3 , було видано обмежувальний припис, згідно якого щодо останнього визначено заходи тимчасового обмеження його прав строком на шість місяців та встановлено: заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_3 ; заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань меншу ніж 50 метрів до місця проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 ; заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс-повідомлення) та контактувати з ОСОБА_9 , через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.
Однак, ОСОБА_3 , будучи ознайомлений 20.07.2025 із вказаним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч.4 ст.350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, маючи фізичну можливість виконувати дане рішення суду, порушив заборони, викладені у вказаному рішенні суду. 
Так, 20.07.2025 о 04 год. 29 хв., 21.07.2025 о 06 год. 02 хв., 29.07.2025, 07.08.2025 о 09 год. 51 хв., ОСОБА_3 в месенджері «Viber» зі свого абонентського номера НОМЕР_1 надіслав для ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище ОСОБА_8 ) в загальній кількості 5 (п`ять) смс-повідомлень з різного роду текстом, крім того 21.07.2025 та 29.07.2021 надіслав ще 5 (п`ять) смс-повідомлень які пізніше самостійно видалив, про що у вказаному месенджері є відмітка, чим порушив вимоги обмежувального припису від 14.07.2025, винесеного Рівненським міським судом. 
Таким чином, ОСОБА_3 20.07.2025, 21.07.2025, 29.07.2025, 07.08.2025 умисно не виконав вимоги обмежувального припису, встановленого рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14.07.2025 у справі №569/14216/25, а саме надсилав смс-повідомлення та намагався контактувати з ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище ОСОБА_8 ), через інші засоби зв`язку особисто та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, чим заподіяв шкоду суспільним інтересам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду і органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.
14.07.2025 рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у цивільній справі №569/14216/25, з метою забезпечення безпеки ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище ОСОБА_8 ), яка являється колишньою дружиною ОСОБА_3 , видано обмежувальний припис, згідно якого щодо останнього визначено заходи тимчасового обмеження його прав строком на шість місяців та встановлено: заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_3 ; заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань меншу ніж 50 метрів до місця проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 ; заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс-повідомлення) та контактувати з ОСОБА_9 , через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.
Однак, ОСОБА_3 , будучи ознайомлений 20.07.2025 із вказаним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч.4 ст.350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, маючи фізичну можливість виконувати дане рішення суду, порушив заборони, викладені у вказаному рішенні суду. 
Так, 15.10.2025 о 23 год. 20 хв., 23 год. 21 хв., 23 год. 22 хв., 23 год. 24 хв., 23 год. 25 хв., 23 год. 28 хв., та 23 год. 30 хв., ОСОБА_3 в месенджері «Telegram» зі свого абонентського номера НОМЕР_1 надіслав для ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище ОСОБА_8 ) в загальній кількості 12 (дванадцять) смс-повідомлень з різного роду текстом. Крім того 24.10.2025 о 00 год. 37 хв., ОСОБА_3 в месенджері «Viber» зі свого абонентського номера НОМЕР_1 намагався зателефонувати потерпілій, про що у вказаному месенджері є відмітка, чим порушив вимоги обмежувального припису від 14.07.2025, винесеного Рівненським міським судом. 
Таким чином, ОСОБА_3 15.10.2025, та 24.10.2025, умисно вчинив відносно особи, з якою перебував у сімейних відносинах в розумінні п. 3 ч. 1 ст. 1, п. 2 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та не виконав вимоги обмежувального припису, встановленого рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14.07.2025 у справі №569/14216/25, а саме надсилав смс-повідомлення та намагався контактувати з ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище ОСОБА_8 ), через інші засоби зв`язку особисто та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, чим заподіяв шкоду суспільним інтересам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду і органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.
В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.390-1 КК України, визнав, та суду показав, що він розлучений з заборонним приписом ознайомлений, однак смс повідомлення ОСОБА_6 писав. Цивільний позов потерпілої не визнає. Просить суд застосувати відносно нього мінімальне покарання.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що вона розлучилася з ОСОБА_3 та переїхала в інше місто. В її бік від ОСОБА_3 були постійні погрози у зв`язку з чим був виданий заборонний припис. ОСОБА_3 їй постійно надсилав повідомлення як з погрозами та і іншого змісту. В неї був постійно тривожний стан,страх. Вона сама ОСОБА_3 не писала повідомлень. ОСОБА_3 перед нею не вибачився. Причина всіх конфліктів – алкоголь. Цивілі позови підтримала та просила їх задоволити. 
Свідок ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_11 надали суду показання, що вони являються інспекторами сектору протидії домашнього насильства. Вони отримав рішення суду про обмежувальний припис та зв`язався з ОСОБА_3 в телефонному режимі. Зайшли до ОСОБА_3 ознайомили його з обмежувальним приписом та вручили йому копії.
Крім того, винна обвинуваченого у вчиненні домашнього насильства підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
Матеріали кримінального провадження за №12025186010001024 від 24.10.2025 року:
- витяг з ЄРДР (а.с. 1-2);
- повідомленням про початок досудового розслідування (а.с. 5-6);
- повідомленням про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 390 КК України (а.с.7-9);
- постановою Рівненського міського суду від 16.05.2025 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП (а.с.10);
- постановою Рівненського міського суду від 20.06.2025 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП (а.с.11);
- постановою Рівненського міського суду від 24.06.2025 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП (а.с.12);
-рішенням Рівненського міського суду від 14.07.2025 року, яким ОСОБА_3 видано обмежувальний припис (а.с.17-16);
-протоколл допиту потерпілої ОСОБА_6 (а.с. 24-26);
-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 (а.с.27-29);
-протоколом допиту свідка ОСОБА_12 (а.с.30-32);
-протоколом огляду відео (а.с.35-37);
-протоколом огляду предмету (а.с.42-48);
-довідка характеристика ОСОБА_3 (а.с.64-);
-повідомлення про підозру (а.с.69-70).
Матеріали кримінального провадження №12025186010000750 від 08.08.2025 року:
-витяг з ЄРДР (а.с.1);
-повідомлення про вчинення кримінального правопорушення з додатками (а.с.6-22);
-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 (а.с.24-26);
-запитом до СІП Рівненського РУП (а.с. 27);
-відповідь з СІП Рівненського РУП (а.с. 32-34);
-поясненнм ОСОБА_3 (а.с. 38);
- відповідь з УПД (а.с.40-46);
-протоколом огляду відео (а.с.47-49);
-постановою про визнання речовими доказами (а.с. 51-52);
-заявою (а.с. 53);
-протоколом огляду предмету (а.с.63)
-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ( а.с. 64-66);
-протоколом допиту свідка ОСОБА_12 (а.с. 67-69);
-рішенням Рівненського міського суду від 14.07.2025 року, яким ОСОБА_3 видано обмежувальний припис (а.с.71-74);
Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд дійшов до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень та вважає, що органами досудового розслідування його дії кваліфіковано вірно за ст.390-1 КК України.
Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінальних правопорушень, тяжкості наслідків, що настали.
У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, а саме: ст. 390-1 КК України, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ст.67 КК України, відсутні.
Обвинувачений ОСОБА_3 , повністю беззаперечно визнав свою винуватість, інформація про негативну характеристику відсутня, на обліках в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває.
На підставі викладеного, враховуючи обставини вчинених кримінальних правопорушень, позицію сторони обвинувачення, дані про особу обвинуваченого, з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, конкретні обставини справи, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкціями закону, за якими визнав ОСОБА_3 , винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання, за ст.390-1 КК України, у виді пробаційного нагляду.
Суд вважає за можливе виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та можливим виправлення та перевиховання обвинуваченого без реального позбавлення його волі.
На думку суду, таке остаточне покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч. 1 ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; направлення для проходження програми для кривдників.
Витрат на проведення експертиз у кримінальному провадженні немає.
У кримінінальному провадженні за №12025186010001024 від 24.10.2025 року потерпілою ОСОБА_6 подано цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди в якості відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. 
В цивільному позові просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 150 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. 
Крім того, у кримінінальному провадженні за №12025186010000750 від 08.08.2025 потерпілою ОСОБА_6 подано цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди в якості відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. 
В цивільному позові просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 150 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. 
Розглядаючи цивільні позови потерпілої про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.
За змістом ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до п. 3Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Потерпілою ОСОБА_6 у позовах зазначено, що внаслідок вчинення відносно неї кримінального правопорушення (проступку) вона зазнала душевних страждань та психічних переживань, втратила можливість на певний час жити у звичний устрій та ритм життя, оскільки у зв?язку із розслідуванням кримінального провадження була змушена відвідувати установи органу дізнання, адвокатури, а тепер - суду. Також вона перенесла стресовий стан, сильне емоційне потрясіння від усвідомленням неправомірності дій обвинуваченого, погіршення психо-емоційного здоров?я, втрату стану спокою, пригнічення, роздратованість, страх.
При визначенні розміру моральної шкоди, завданої потерпілому діями обвинуваченого суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань, які зазнала потерпіла, вказані судом вище, ступінь вини обвинуваченого, наслідки від дій обвинуваченого. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з принципів розумності і справедливості та вважає, що цивільний позов потерпілої необхідно задовольнити частково.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в даному випадку суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості і враховує майновий стан обвинуваченого, а тому суд вважає за можливе зменшити заявлену потерпілою суму моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 25 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. 
Крім того, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 25 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. 
Ця сума, враховуючи особу обвинуваченого і характер його дій, на думку суду відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною.
Питання речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 /один/ рік.
На підставі ч.2, п.4 ч.3 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки :
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання,
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації,
- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Контроль за поведінкою ОСОБА_3 покласти на орган з питань пробації за місцем реємтрації та проживання останього: АДРЕСА_2 .
Відповідно до ч. 1 ст. 49-2 КВК України, строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України, застосувати до ОСОБА_3 , обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників на строк 2 /два/ місяці.
Контроль за поведінкою ОСОБА_3 , відносно якого застосовано обмежувальний захід, покласти на органи місцевого самоврядування за місцем проживання засудженого.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення – задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 25 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. 
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення – задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 25 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. 
Речовий доказ по справі згідно з постановами про визнання речовим доказом та приєднання речового доказу до матеріалів досудового розслідування залишити при матеріалах кримінального провадження.
На вирок суду може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів моменту проголошення вироку через Рівненський міський суд. 
Згідно ст. 376 ч 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. 
Вирок законної сили не набрав.
"Виготовлено з автоматизованої системи документообігу"

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_13 

______________ року