ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року 
м. Київ

Справа № 910/9006/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Власова Ю. Л. - головуючого, Булгакової І. В., Малашенкової Т. М.,

за участю секретаря судового засідання Бутенка А. О., 

представників учасників справи:
позивача - Голіков В. А.,
відповідача - Пащенко М. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства "Експериментальний завод медичних препаратів Інституту біоорганічної хімії та нафтохімії Національної академії наук України", правонаступником якого є Державна установа "Дослідний центр медичних та фармацевтичних випробувань Національної академії наук України",

на рішення Господарського суду міста Києва від 06 листопада 2025 року (суддя Зеленіна Н. І.) та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13 січня 2026 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя Буравльов С. І., судді: Андрієнко В. В., Шапран В. В.)

у справі № 910/9006/25 

за позовом Державного підприємства "Експериментальний завод медичних препаратів Інституту біоорганічної хімії та нафтохімії Національної академії наук України"

до Антимонопольного комітету України 

про визнання недійсним рішення.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У липні 2025 року Державне підприємство "Експериментальний завод медичних препаратів Інституту біоорганічної хімії та нафтохімії Національної академії наук України", правонаступником якого є Державна установа "Дослідний центр медичних та фармацевтичних випробувань Національної академії наук України" (далі - Підприємство, позивач, скаржник), звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України (далі - АМК, відповідач) про визнання недійсним рішення АМК від 29 травня 2025 року № 227-р "Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу" (далі - Рішення АМК), прийнятого за результатами розгляду антимонопольної справи № 127-26.4/193-24.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне Рішення АМК є незаконним та необґрунтованим внаслідок неповного з`ясування та недоведення обставин, які мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права.

Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

3. За результатами розгляду антимонопольної справи № 127-26.4/193-24 прийнято Рішення АМК, яким постановлено:
- визнати, що Підприємство вчинило порушення, передбачене статтею 151 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" (далі - Закон № 236/96-ВР) у вигляді поширення інформації, що вводить в оману, шляхом повідомлення невизначеному колу споживачів на упаковці та етикетці флакона косметичного засобу під назвою "Ротокан" - рідини по 50 мл (далі - Косметичний засіб) неправдивих відомостей: "при запальних захворюваннях слизової оболонки порожнини рота (афтозний та інші стоматити, виразково-некротичний гінгівостоматит). Компоненти засобу сприяють зміцненню ясен та швидкому загоєнню ранок та мікроссадин в порожнині рота" (далі - Властивості косметичного засобу, Властивості);
- накласти на Підприємство штраф у розмірі 172 250,00 грн;
- зобов`язати Підприємство припинити порушення шляхом припинення поширення на упаковці та етикетці флакона Косметичного засобу неправдивих відомостей про Властивості косметичного засобу.

4. АМК у спірному Рішенні встановив таке.

5. Акціонерне товариство "Лубнифарм" (далі - АТ "Лубнифарм", заявник) здійснює виробництво лікарського засобу "Ротокан" з травня 2001 року, що є комбінованим рослинним препаратом, дія якого зумовлена фізіологічно активними речовинами, що входять до його складу, чинять протизапальну, протимікробну дію та спазмолітичну дію, а також знижують проникність капілярів, посилюють і прискорюють процеси регенерації слизових оболонок і мають помірні гемостатичні властивості; засіб чинить ранозагоювальну та антиоксидантну дію.

Представник заявника в мережі Інтернет виявив Косметичний засіб виробництва Підприємства, на підтвердження придбання якого надав фіскальний чек від 17 березня 2024 року № 107867.

АТ "Лубнифарм" вказувало, що інформація, яку поширює Підприємство, а саме Властивості косметичного засобу, є неправдивою через відсутність достовірних відомостей про ці Властивості.

6. АМК також встановив, що виробництво Косметичного засобу Підприємством здійснювалося з 01 вересня 2023 року до 09 жовтня 2023 року, а його реалізація - з 10 жовтня 2023 року до 20 грудня 2023 року.

Косметичний засіб вироблявся на підставі розроблених та затверджених ТУ У 24.4-01527703-003:2022 "Косметичні засоби для догляду за ротовою порожниною. Технічні умови".

Перед початком виробництва Косметичного засобу Підприємство отримало висновки державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 14 липня 2023 року № 12.2-18-2/9314 на об`єкт експертизи "ТУ У 24.4-01527703-003:2022 "Косметичні засоби для догляду за ротовою порожниною. Технічні умови" (далі - Висновок 1) та від 20 серпня 2023 року № 12.2-18-1/14090 на об`єкт експертизи "Засіб для догляду за ротовою порожниною Ротокан" (далі - Висновок 2).

АМК зазначав, що Висновки 1, 2 підтверджують відповідність Косметичного засобу вимогам до безпеки для життя і здоров`я людини, зокрема, вимогам чинного законодавства, проте не є підтвердженням того, що Косметичний засіб має Властивості, зазначені на його упаковці.

7. Зі змісту відповіді Міністерства охорони здоров`я України (далі - МОЗ України) АМК встановив, що із Властивостей косметичного засобу простежується фармакологічна дія виробу. При цьому такий виріб не може бути віднесений до косметичних засобів. МОЗ України вказувало, що продукція, якій притаманні фармакологічні, імунологічні та метаболічні властивості підпадають під дію Закону України "Про лікарські засоби" (далі - Закон № 123/96-ВР) і повинні бути внесені до Державного реєстру лікарських засобів України. Водночас, як вбачається з Державного реєстру лікарських засобів України, Косметичний засіб не зареєстрований як лікарський засіб.

8. За твердженням АМК, Підприємство посилалося на те, що інформація яка міститься в маркуванні Косметичного засобу, є загальною, оскільки вона притаманна речовинам, які входять до його складу. Так, Підприємство зазначало, що наукові джерела, які зазначені у пункті 89 Рішення АМК, підтверджують відомості про Властивості косметичного засобу.

При цьому інформація, яку Підприємство навело з відкритих джерел наукової медичної та фармацевтичної літератури, у яких розміщена інформація щодо властивостей окремих речовин, зокрема, таких як ромашка, деревій, календула, не підтверджує наявність таких Властивостей саме в Косметичного засобу, оскільки наведені публікації мають загальний характер, зокрема, щодо впливу на організм людини цих речовин, та не є належним підтвердженням наявності Властивостей саме в Косметичного засобу.

9. АМК також зазначав, що Підприємством не були надані дослідження, проведені останнім та/або на його замовлення компетентними установами на підтвердження Властивостей саме Косметичного засобу, враховуючи особливості його складу. При цьому АМК виснував, що інформація щодо Властивостей косметичного засобу могла впливати на наміри споживачів щодо його придбання, що підтверджується результатами опитувань, якими встановлено те, що інформація про Властивості косметичного засобу, яка поширюється на упаковці та етикетці флакона Косметичного засобу, може вплинути на наміри 89 % респондентів придбати таку продукцію, у той час як на наміри 11 % респондентів щодо придбання цієї продукції така інформація не може вплинути.

При цьому, як встановлено за результатами проведених опитувань, 72 % респондентів сприймають інформацію про Властивості косметичного засобу як таку, що характеризує властивості, притаманні лікарському засобу, а 28 % респондентів сприймають інформацію про Властивості косметичного засобу як таку, що характеризує властивості, притаманні косметичному засобу.

АМК вважав, що у зв?язку з наведеними вище обставинами Підприємство могло отримати перед іншими суб?єктами господарювання, зокрема, перед АТ "Лубнифарм", Товариством з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Здоров`я" (далі - ТОВ "Корпорація "Здоров`я"), Приватним акціонерним товариством "Хімфармзавод "Червона зірка" (далі - ПрАТ "Хімфармзавод "Червона зірка") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фармацевтична компанія "Ейм" (далі - ТОВ "НВФК "Ейм"), які здійснюють виробництво лікарських засобів із діючими речовинами екстракти квіток ромашки, нагідок та деревію, неправомірні переваги в конкуренції не завдяки власним досягненням, а шляхом поширення неправдивих відомостей.

При цьому АМК у спірному Рішенні зазначав, що відповідальність за поширення відомостей про Властивості косметичного засобу, які містяться на упаковці та етикетці флакона Косметичного засобу, несе Підприємство як виробник цього засобу.

10. Таким чином, АМК дійшов висновку, що інформація про Властивості косметичного засобу, що поширює Підприємство на упаковці та етикетці флакона Косметичного засобу у графі "Рекомендації щодо застосування", є неправдивою, оскільки Підприємство не надало доказів на підтвердження того, що косметичний засіб "Ротокан" має ці властивості.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

11. Рішенням Господарського суду міста Києва від 06 листопада 2025 року у справі № 910/9006/25, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 13 січня 2026 року, у задоволенні позову відмовлено.

12. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний господарський суд, зазначив, що виріб, який позиціонується як такий, що застосовується "при запальних захворюваннях слизової оболонки порожнини рота (афтозний та інші стоматити, виразково-некротичний гінгівостоматит) підпадає під дію Закону № 123/96-ВР і повинен бути внесений до Державного реєстру лікарських засобів України.

13. При цьому суди першої та апеляційної інстанцій зазначили, що позивач без проведення відповідних клінічних випробувань Косметичного засобу міг отримати перед іншими суб`єктами господарювання, які здійснюють виготовлення лікарських засобів із діючими речовинами, неправомірні переваги не завдяки власним досягненням, а через поширення неправдивих відомостей.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

14. Підприємство звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06 листопада 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13 січня 2026 року у справі № 910/9006/25, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги про визнання недійсним рішення АМК задовольнити.

15. Підставою касаційного оскарження скаржник визначив пункт 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Порядок розгляду справи судом касаційної інстанції

16. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 лютого 2026 року для розгляду касаційної скарги у справі № 910/9006/25 визначено колегію суддів у складі: Власов Ю. Л. - головуючий, Булгакова І. В., Малашенкова Т. М.

17. Верховний Суд ухвалою від 16 березня 2026 року відкрив касаційне провадження у справі № 910/9006/25 на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

18. Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми статті 151 Закону № 236/96-ВР в контексті того, чи може вважатися "поширенням інформації, що вводить в оману" опис властивостей окремих природних компонентів косметичного засобу, без стверджувальних властивостей самого засобу.

19. На переконання скаржника, формування висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми статті 151 Закону № 236/96-ВР у подібних правовідносинах є необхідним для єдності судової практики, правової визначеності для виробників косметичної продукції та недопущення підміни антимонопольного контролю фармацевтичним регулюванням.

Заперечення відповідача на касаційну скаргу позивача

20. АМК у відзиві на касаційну скаргу просить відмовити у задоволенні касаційної скарги Підприємства, а рішення Господарського суду міста Києва від 06 листопада 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13 січня 2026 року у справі № 910/9006/25 залишити без змін.

21. Так, відповідач зазначає, що твердження позивача, викладені у касаційній скарзі суперечать його ж доводам, викладеним у розділі 2 позовної заяви "Добровільне усунення можливого порушення", у якому позивач зазначив: "Усвідомлюючи те, що назва продукції "Косметичний засіб…" не відповідає своєму основному призначенню: "…для профілактики та запобіганню запальних захворювань…", позивач самостійно та добровільно… затвердив оновлені технічні умови…, у яких назву продукції змінено з "Ротокан" на "Роттокан"…, що додатково усуває потенційну асоціацію з лікарським засобом "Ротокан". Таким чином, відповідач вважає, що у позовній заяві позивач не заперечував встановлені АМК обставини, а саме визнавав, що назва продукції "Ротокан" не відповідала її призначенню та могла вводити споживачів в оману, після чого останній добровільно змінив назву продукції з метою усунення асоціації з лікарським засобом та добровільно припинив виробництво відповідного засобу. Отже, на думку відповідача, обставини поширення інформації, яка могла вводити споживачів в оману, позивачем у позовній заяві не спростовувалися, а навпаки - підтверджувалися.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Межі розгляду справи судом касаційної інстанції

22. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

23. Нормами частини другої статті 300 ГПК України встановлені межі перегляду справи судом касаційної інстанції, а саме: суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи та висновків попередніх судових інстанцій

24. Причиною виникнення спору у цій справі стало питання щодо наявності / відсутності підстав для визнання недійсним Рішення АМК.

25. Як вбачається зі встановленого попередніми судовими інстанціями змісту Рішення АМК, дії позивача кваліфіковано за ознаками статті 151 Закону № 236/96-ВР у вигляді поширення інформації, що вводить в оману, шляхом повідомлення невизначеному колу споживачів на упаковці та етикетці флакона Косметичного засобу неправдивих відомостей про Властивості косметичного засобу, у зв`язку з чим на Підприємство накладено штраф та зобов`язано припинити порушення шляхом припинення поширення на упаковці та етикетці флакона Косметичного засобу неправдивих відомостей. 

26. Предметом касаційного перегляду є висновки судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Підприємства та для скасування Рішення АМК. Суди першої та апеляційної інстанцій за результатами розгляду справи дійшли висновку, зокрема, про те, що аналіз тверджень позивача, які покладені в основу підстав позову, свідчить про те, що обставини поширення інформації, яка могла вводити споживачів в оману, ним не спростовуються, а навпаки - підтверджуються.

27. При цьому суд першої інстанції вказував, що для кваліфікації дій визначених статтею 151 Закону № 236/96-ВР достатнім є встановлення самого факту порушення, а не настання наслідків у зв`язку з діями, пов`язаними з порушенням.

28. Не погоджуючись із вказаними висновками судів попередніх інстанцій, скаржник стверджує, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції прийняті з неправильним застосуванням норми матеріального права, а Верховним Судом не сформульовано висновку щодо питання застосування цієї норми права у подібних правовідносинах.

29. Касаційне провадження у цій справі відкрито на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України.

30. Верховний Суд звертає увагу на те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

31. Також Верховний Суд наголошує, що переглядаючи справу в касаційному порядку, він виконує функцію "суду права", а не "факту", отже, відповідно до статті 300 ГПК України перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи.

32. Верховний Суд позбавлений права самостійно досліджувати, перевіряти та переоцінювати докази, самостійно встановлювати по-новому фактичні обставини справи, певні факти або їх відсутність.

33. Також Верховний Суд виходить з того, що втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень (у цій справі - АМК) виходить за межі завдань господарського судочинства. Суд перевіряє лише те, щоб дискреційні повноваження (як можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох альтернативних варіантів управлінських рішень, кожен із яких є законним) не використовувалися органом свавільно. Тобто, дискреційні повноваження АМК мають узгоджуватися з конституційним принципом верховенства права та такими його елементами, як юридична визначеність та заборона свавілля.

34. Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства, закріплених у частині третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Щодо підстави касаційного оскарження за пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України

35. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

36. Зі змісту вказаної норми вбачається, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію відносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.

37. Водночас скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначається підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, покладається на скаржника.

38. У поданій касаційній скарзі скаржник зазначає про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права з огляду на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми статті 151 Закону № 236/96-ВР в контексті того, чи може вважатися "поширенням інформації, що вводить в оману" опис властивостей окремих природних компонентів косметичного засобу, без стверджувальних властивостей самого засобу.

39. Перевіряючи та надаючи оцінку доводам скаржника щодо вказаної підстави касаційного оскарження, колегія суддів Верховного Суду виходить з такого.

40. Згідно з частинами першою, другою статті 1 Закону № 236/96-ВР недобросовісною конкуренцією є будь-які дії у конкуренції, що суперечать торговим та іншим чесним звичаям у господарській діяльності. Недобросовісною конкуренцією є дії у конкуренції, зокрема, визначені главами 2-4 цього Закону.

41. Відповідно до положень статті 3 Закону № 236/96-ВР відносини, пов`язані з захистом від недобросовісної конкуренції, регулюються цим Законом, Законом України "Про захист економічної конкуренції" (далі - Закон № 2210-III), Законом України "Про Антимонопольний комітет України", "Паризькою конвенцією про охорону промислової власності від 20 березня 1883 року", міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, іншими актами законодавства, виданими на підставі законів чи постанов Верховної Ради України.

42. Аналіз положень статей 1, 3 Закону № 236/96-ВР дає підстави для висновку про те, що недобросовісною конкуренцією прийнято вважати порушення загальноприйнятих правил конкуренції. Тобто будь-які дії у конкуренції, що суперечать торговим та іншим чесним звичаям у господарській діяльності.

43. Положеннями частини другої статті 1 Закону № 2210-ІІІ визначено, що економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

44. Верховний Суд зазначає, що наведені вище приписи статті 1 Закону № 2210-ІІІ та статей 1, 3 Закону № 236/96-ВР дають підстави для висновку, що саме органи АМК, з метою недопущення досягнення неправомірних переваг у конкуренції між суб`єктами господарювання, здійснюють контроль за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, шляхом виявлення та припинення будь-яких проявів недобросовісної конкуренції.

45. Згідно з нормами Закону № 236/96-ВР:
- поширенням інформації, що вводить в оману, є повідомлення суб`єктом господарювання, безпосередньо або через іншу особу, одній, кільком особам або невизначеному колу осіб, у тому числі в рекламі, неповних, неточних, неправдивих відомостей, зокрема внаслідок обраного способу їх викладення, замовчування окремих фактів чи нечіткості формулювань, що вплинули або можуть вплинути на наміри цих осіб щодо придбання (замовлення) чи реалізації (продажу, поставки, виконання, надання) товарів, робіт, послуг цього суб`єкта господарювання (стаття 151);
- вчинення суб`єктами господарювання дій, визначених цим Законом як недобросовісна конкуренція, тягне за собою накладення штрафу у розмірі до п`яти відсотків доходу (виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) суб`єкта господарювання за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф (стаття 21);
- органи АМК у справах про недобросовісну конкуренцію приймають обов`язкові для виконання рішення, зокрема, про: визнання факту недобросовісної конкуренції; припинення недобросовісної конкуренції; накладання штрафів (стаття 30).

46. Верховний Суд зазначає, що положення статті 151 Закону № 236/96-ВР в основному ґрунтуються на тому, що введенням в оману є певні дії суб`єкта господарювання, які направлені на свідоме вчинення дій, визначених законом як недобросовісна конкуренція, зокрема, повідомлення невизначеному колу споживачів неправдивих відомостей, які пов`язані із власною господарською діяльністю відповідного суб`єкта господарювання.

47. Таким чином, поширення інформації, що вводить в оману, з огляду на положення частини другої статті 1 Закону № 2210-ІІІ, має оцінюватися в контексті "дій у конкуренції", тобто, на момент поширення окресленої інформації відповідні суб`єкти господарювання мають перебувати у конкурентних відносинах.

48. Отже, для кваліфікації порушення за статтею 151 Закону № 236/96-ВР необхідно встановити, що поширення інформації, що вводить в оману, відбувалося в конкурентних відносинах, і саме ці дії вплинули або можуть вплинути на наміри певних осіб щодо придбання (замовлення) чи реалізації (продажу, поставки, виконання, надання) товарів, робіт, послуг відповідного суб`єкта господарювання. 

49. Суди попередніх інстанцій встановили, що: 
- АТ "Лубнифарм" здійснює виробництво лікарського засобу "Ротокан" з травня 2001 року;
- виробництво Косметичного засобу Підприємством здійснювалося з 01 вересня 2023 року до 09 жовтня 2023 року, а його реалізація - з 10 жовтня 2023 року до 20 грудня 2023 року;
- із Властивостей косметичного засобу простежується фармакологічна дія виробу. При цьому такий виріб не може бути віднесений до косметичних засобів;
- Косметичний засіб не зареєстрований як лікарський засіб;
- Підприємством не були надані дослідження, проведені останнім та/або на його замовлення компетентними установами на підтвердження властивостей саме Косметичного засобу, враховуючи особливості його складу. При цьому АМК виснував, що інформація про Властивості косметичного засобу могла впливати на наміри споживачів щодо його придбання, що підтверджується результатами опитувань, якими встановлено, що інформація про Властивості косметичного засобу, яка поширюється на упаковці та етикетці флакона Косметичного засобу, може вплинути на наміри 89 % респондентів придбати таку продукцію, у той час як на наміри 11 % респондентів щодо придбання цієї продукції така інформація не може вплинути;
- як встановлено за результатами проведених опитувань, 72 % респондентів сприймають інформацію про Властивості косметичного засобу як таку, що характеризує властивості, притаманні лікарському засобу, а 28 % респондентів сприймають інформацію про Властивості косметичного засобу як таку, що характеризує властивості, притаманні косметичному засобу;
- АМК вважав, що у зв?язку з наведеними вище обставинами Підприємство могло отримати перед іншими суб?єктами господарювання, зокрема, перед АТ "Лубнифарм", ТОВ "Корпорація "Здоров`я", ПрАТ "Хімфармзавод "Червона зірка" та ТОВ "НВФК "Ейм", які здійснюють виробництво лікарських засобів із діючими речовинами екстракти квіток ромашки, нагідок та деревію, неправомірні переваги в конкуренції не завдяки власним досягненням, а шляхом поширення неправдивих відомостей.

50. Встановивши наведені вище обставини, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків про те, що Косметичний засіб, який виробляло Підприємство, підпадає під дію Закону № 123/96-ВР і повинен бути внесений до Державного реєстру лікарських засобів України.

51. А оскільки цей Косметичний засіб не був внесений до Державного реєстру лікарських засобів України, тобто він не є лікарським засобом, однак властивості, зазначені на його упаковці та етикетці флакону, свідчать про те, що він вірогідно відноситься до лікарських засобів, враховуючи при цьому проведені опитування, за результатами яких 72 % респондентів сприймають інформацію про Властивості косметичного засобу як таку, що характеризує властивості, притаманні лікарському засобу, то суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що позивач, без проведення відповідних клінічних випробувань, міг отримати перед іншими суб`єктами господарювання, які здійснюють виготовлення лікарських засобів із діючими речовинами неправомірні переваги не завдяки власним досягненням, а через поширення неправдивих відомостей.

52. Колегія суддів враховує також висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 18 березня 2025 року у справі № 910/23532/13, які є сталими у розгляді подібних спорів, де зазначено, зокрема, таке:
"7.41. Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що для кваліфікації дій суб`єктів господарювання як, зокрема, недобросовісної конкуренції, не є обов`язковим з`ясування настання наслідків у формі відповідно недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків. Достатнім є встановлення самого факту вчинення дій, визначених законом як недобросовісна конкуренція (статті 5, 7, 11, 13-15 і 19 Закону № 236/96), або можливості настання зазначених наслідків у зв`язку з відповідними діями таких суб`єктів господарювання (статті 6 і 13 Закону №2210-ІІІ, статті 4, 6, 8, 151, 16-18 Закону № 236/96).
7.42. Колегія суддів зазначає, що така правова позиція є сталою та послідовною і викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/23000/17 та у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 910/18025/17, від 20.11.2018 у справі № 915/1253/17, від 02.06.2020 у справі № 915/1889/19, від 18.02.2021 у справі № 910/450/20 та від 05.10.2021 у справі № 910/15594/18, від 22.12.2022 у справі № 910/2730/21, від 06.08.2024 у справі № 910/2778/22 та інших.
7.43. Отже, поширення неправдивих відомостей суб`єктом господарювання, що вводить в оману невизначене коло осіб, зокрема: внаслідок обраного способу їх викладення щодо назви продукту, його споживчих властивостей та стандарту, якому відповідає продукт; може вплинути на наміри цих осіб щодо придбання (замовлення) товару цього суб`єкта господарювання. Такі дії тягнуть за собою відповідальність, передбачену Законом № 236/96.".

53. Висновки, яких дійшли суди попередніх інстанцій корелюються з наведеним вище висновкам Верховного Суду, оскільки судами було встановлено, що випуск Косметичного засобу відбувався у відносинах конкуренції, зокрема, між позивачем і АТ "Лубнифарм". Також судами було встановлено поширення неправдивих відомостей позивачем на упаковці та флаконі Косметичного засобу, що, згідно з проведеними опитуваннями, вводить в оману невизначене коло осіб. Колегія суддів Верховного Суду враховує доводи відповідача у відзиві на касаційну скаргу про те, що позивач у позовній заяві не заперечував встановлені АМК обставини, а саме визнавав, що назва продукції "Ротокан" не відповідала її призначенню та могла вводити споживачів в оману.

54. З урахуванням наведеного Верховний Суд не вбачає неправильного застосування судами попередніх інстанцій норми статті 151 Закону № 236/96-ВР та необхідності формування нового висновку щодо застосування цієї норми права.

55. Верховний Суд бере до уваги та вважає прийнятними доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу, в тій частині, яка узгоджується з вказаними вище міркуваннями Верховного Суду, наведеними у цій постанові.

56. Щодо твердження скаржника про те, що диспозиція статті 151 Закону № 236/96-ВР передбачає відповідальність за поширення неправдивої, неточної або оманливої інформації про товар, а не за інформування споживача про властивості інгредієнтів, що входять до його складу, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що так як суди попередніх інстанцій встановили факт повідомлення позивачем невизначеному колу споживачів на упаковці та етикетці флакона Косметичного засобу неправдивих відомостей, за змістом яких цей засіб вірогідніше можна віднести до лікарських засобів, яким він не є, то посилання скаржника на те, що зазначена інформація стосувалася властивостей інгредієнтів, а не самого засобу є необґрунтованими. Крім того, на етикетці Косметичного засобу перед зазначеними Властивостями під заголовком "Рекомендації щодо застосування" зазначена сама назва Косметичного засобу - "Ротокан", а після неї вказаний заголовок. Тобто, спочатку виробник зазначив назву Косметичного засобу - "Ротокан", а потім зазначив рекомендації щодо застосування цього засобу, а не властивості інгредієнтів, як про це зазначає скаржник. 

57. Також колегія суддів вважає помилковим твердження скаржника про те, що абстрактна можливість оманливого тлумачення Властивостей косметичного засобу не є достатньою підставою для притягнення його до відповідальності, оскільки за змістом абзацу першого статті 151 Закону № 236/96-ВР поширенням інформації, що вводить в оману, є повідомлення суб`єктом господарювання, безпосередньо або через іншу особу, одній, кільком особам або невизначеному колу осіб, у тому числі в рекламі, неповних, неточних, неправдивих відомостей, зокрема внаслідок обраного способу їх викладення, замовчування окремих фактів чи нечіткості формулювань, що вплинули або можуть вплинути на наміри цих осіб щодо придбання (замовлення) чи реалізації (продажу, поставки, виконання, надання) товарів, робіт, послуг цього суб`єкта господарювання. Суди встановили, що за результатами проведених опитувань 72 % респондентів сприймають інформацію про Властивості косметичного засобу як таку, що характеризує Властивості, що належать лікарському засобу, яким не є Косметичний засіб "Ротокан". Враховуючи результати проведених опитувань, можливість оманливого тлумачення Властивостей косметичного засобу не є абстрактною для 72 % респондентів, а тому обґрунтованим є висновок про порушення позивачем приписів статті 151 Закону № 236/96-ВР.

58. Щодо доводів скаржника про те, що суди підмінили власну правову оцінку позицією МОЗ України, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що судами була досліджена надана АМК відповідь МОЗ України, за змістом якої МОЗ України повідомило про те, що із властивостей "при запальних захворюваннях слизової оболонки порожнини рота (афтозний та інші стоматити, виразково-некротичний гінгівостоматит), компоненти засобу сприяють зміцненню ясен та швидкому загоєнню ранок та мікроссадин в порожнині рота" простежується фармакологічна дія виробу, і такий виріб не може бути віднесений до косметичних засобів. Також МОЗ України вказувало, що продукція, якій притаманні фармакологічні, імунологічні та метаболічні властивості, підпадають під дію Закону № 123/96-ВР і повинні бути внесені до Державного реєстру лікарських засобів України. Врахувавши вказану інформацію, АМК дійшов обґрунтованого висновку, з яким погодилися суди попередніх інстанцій, що Підприємство, без проведення відповідних клінічних випробувань, могло отримати перед іншими суб`єктами господарювання, які здійснюють виготовлення лікарських засобів із діючими речовинами, неправомірні переваги не завдяки власним досягненням, а через поширення неправдивих відомостей. Таким чином, твердження скаржника є необґрунтованими, оскільки МОЗ України не встановлювало факт введення споживачів в оману у сфері конкуренції, адже вказаний факт було встановлено органами АМК, зокрема, шляхом проведення опитувань.

59. В контексті доводів скаржника про те, що притягнення за оскаржуваним Рішенням АМК Підприємства до відповідальності порушує принцип правової визначеності та легітимних очікувань, що є складовими верховенства права, колегія суддів Верховного Суду вважає, що вказані доводи носять абстрактний характер, спростовуються матеріалами справи та встановленими судами попередніх інстанцій обставинами у справі, а тому вони відхиляються як необґрунтовані.

60. З огляду на викладене, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а інші доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують вказаного висновку.

61. За результатами касаційного перегляду цієї справи оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - без задоволення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

62. Згідно з частиною першою статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

63. Враховуючи доводи касаційної скарги, межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не отримали свого підтвердження під час касаційного провадження, у зв`язку з чим підстави для скасування судових рішень першої та апеляційної інстанцій відсутні.

Судові витрати

64. Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, то судові витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Експериментальний завод медичних препаратів Інституту біоорганічної хімії та нафтохімії Національної академії наук України", правонаступником якого є Державна установа "Дослідний центр медичних та фармацевтичних випробувань Національної академії наук України", залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06 листопада 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13 січня 2026 року у справі № 910/9006/25 залишити без змін.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Л. Власов

Судді І. В. Булгакова

Т. М. Малашенкова