ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/200/26 Справа № 707/5016/25 Категорія: ч. 1 ст. 184 КУпАП 	Головуючий у І інстанції Морозов В. В.   Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 квітня 2026 року          м. Черкаси 

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Черкаського районного суду Черкаської області від 19 січня 2026 року.

ВСТАНОВИВ

Постановою, що оскаржується, ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП, обмежившись усним зауваженням на підставі ст. 22 цього Кодексу.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 28 листопада 2025 року близько 12 години 25 хвилин ОСОБА_1 ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України щодо свого сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 28 листопада 2025 року, перебуваючи в укритті Руськополянської ЗЗСО № 2, яка розташована за адресою: вул. Старшини Епіфанова 1/2, с. Руська Поляна, Черкаського району Черкаської області спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , учню 6 класу Руськополянського ЗЗСО № 2, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вищевказану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Вважає, що суть правопорушення, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення та у рішенні суду, не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 184 КУпАП, не містить всіх ознак складу адміністративного правопорушення, оскільки не зазначено у чому саме полягало ухилення апелянта від виконання обов`язків щодо виховання дитини, не вказано які саме обов`язки передбачені ст. 150 СК України вона не виконала.
Зазначає, що під час розгляду справи суд першої інстанції не взяв до уваги її письмові пояснення від 17.12.2026, долучену характеристику учня 6-го класу ОСОБА_2 , яка була надана Руськополянським ЗЗСО №2.
Вважає, що в її діях не доведено свідомого нехтування батьківськими обов`язками. 

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційні вимоги та надала пояснення аналогічні їхньому змісту, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вирішуючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , суд першої інстанції вище наведених вимог закону не дотримався.
Особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення ВАД № 982850 від 01 грудня 2025 року встановлено, що 28 листопада 2025 року близько 12 години 25 хвилин ОСОБА_1 ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України щодо свого сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 28 листопада 2025 року, перебуваючи в укритті Руськополянської ЗЗСО № 2, яка розташована за адресою: вул. Старшини Епіфанова 1/2, с. Руська Поляна, Черкаського району Черкаської області спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , учню 6 класу Руськополянського ЗЗСО № 2, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.
У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.
Разом з тим зазначені обставини в цьому протоколі не підтверджуються іншими доказами, на які послався суд першої інстанції.
При винесені постанови про накладення адміністративного стягнення суд першої інстанції покликався, серед іншого, на письмові показання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків.
Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 , 28 листопада 2025 року, її син ОСОБА_4 пішов до навчального закладу, де навчався. Близько 13.00 год., після оголошення повітряної тривоги її чоловік пішов до школи, щоб забрати сина з укриття. Прибувши до навчального закладу від класного керівника сина стало відомо, що між ним та його однокласником ОСОБА_5 стався конфлікт, який переріс у бійку, яку припинив класний керівник. Вдома з її сином була проведена роз`яснювальна бесіда. Разом з тим від нього дізналася, що ОСОБА_5 сам спровокував його і він був змушений захищатися. Перебуваючи в укритті від сина також їй стало відомо, що ОСОБА_5 зачіпляв ще і інших однокласників.
Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_6 , 28 листопада 2025 року, близько 13.00 год. їй зателефонував класний керівник її сина ОСОБА_7 та повідомила, що її сина ОСОБА_3 побив ОСОБА_2 та щоб вона прийшла до школи. Згодом вона зі слів інших осіб зізналась, що начеб то її син провокував ОСОБА_2 29 листопада 2025 року вона з сином звернулися до лікарні, оскільки у нього боліла голова та його нудило. Її сина було госпіталізовано до неврологічного відділення з підозрою на струс мозку.
Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_3 , 28 листопада 2025 року, близько 12.00 год., у сховищі під час тривоги у нього виник конфлікт з його однокласником ОСОБА_2 . Він опустив на очі ОСОБА_2 шапку, з наміром пожартувати, а останній відразу почав його бити кулаком в живіт, а потім по голові. Красний керівник ОСОБА_8 розборонила та відвела у кабінет до поліцейського, куди прийшла медсестра та почала його оглядати. Через деякий час прийшла його мати да відвела його додому. Деякий час він перебував у лікарні на обстеженні.
Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_2 , 28 листопада 2025 року, він перебував на території навчального закладу. В шкільному укритті сидів на стільчику у відведеному місті для 6-го класу. ОСОБА_5 почав до нього говорити, щоб він віддав йому свій стілець, на що він не погодився. Далі той почав смикати його за шапку, він йому зауважив, щоб той відчепився. Потім трішки відштовхнув його від себе. Віддав стільчик та пересів на лавку. Після цього ОСОБА_5 захотів на нього сісти, але випадково впав. Той похлопав його по плечу. Після цього ОСОБА_5 встав і знову почав смикати його за шапку. Він зробив йому зауваження і відштовхнув. ОСОБА_5 вдарив його по нозі. Він дав йому відсіч, нанісши в неповну силу йому 2 удари в область голови. У відповідь ОСОБА_5 також наніс удари. Після чого виникла сутичка, яку припинив класний керівник.
Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_7 , яка є класним керівником ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , і вчительки зарубіжної літератури ОСОБА_9 , випливає, що 28 листопада 2025 року, вони перебували на території навчального закладу в укритті, оскільки була повітряна тривога приблизно о 12 год. 25 хвил. Діти знаходилися в укритті в межах визначеної 6 класу території. ОСОБА_5 сидів на лавці під стіною, а ОСОБА_10 стояв поряд. Почули бійку та одразу підійшли до дітей і побачила як ОСОБА_10 наносив удари по капюшону ОСОБА_11 , який був одягнутий в куртку і натягнутий капюшон повністю на все обличчя. Зупинили нанесення ударів ставши між дітьми. Після цього зателефонували медсестрі, щоб та оглянула хлопчика. Чекаючи медсестру, оглянули ОСОБА_11 , звернувши увагу на почервоніння на правій щоці обличчя, також той скаржився на головний біль. Від іншої дитини було з`ясовано, що ОСОБА_5 , перебуваючи в укритті, провокував і словесно ображав інших однокласників. Провокуючи ОСОБА_2 , смикаючи його за шапку, натягуючи її на очі. ОСОБА_10 перебував у збудженому стані. Після огляду медсестрею ОСОБА_3 було прикладено холодне до щоки, через певний час почервоніння зникло.
Дослідивши наявні докази, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки не було належним чином дотримано вимог ст.ст.7, 245, 252, 280 КУпАП, внаслідок чого дійшов неправильного висновку про доведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.
Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Апеляційний суд звертає увагу і на те, що диспозиція ч.1 ст.184 КУпАП, є бланкетною (тобто має відсильний характер до інших нормативних актів). 
Відповідно до ст. 150 СК України, на яку є покликання у протоколі про адміністративне правопорушення, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я та безпечні умови життя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток ; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя ; поважати дитину ; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї ; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини ; фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. 
Слід відзначити, що ст. 150 СК України складається з семи частин, цебто визначено низку обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини. Утім відповідний протокол про адміністративне правопорушення не містить вказівку на конкретну частину вказаної статті СК України.
Апеляційний суд зауважує, що за змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст.251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.
З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення від 01 грудня 2025 року року та оскаржуваної постанови суду, уповноваженою особою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, не було встановлено в чому саме проявилася об`єктивна сторона вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, зокрема те, чи взагалі ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина ОСОБА_2 (які саме дії вчинила чи не вчиняла ОСОБА_1 спрямовані на ухилення від виконання батьківських обов`язків), чи була заподіяна шкода інтересам сина (потерпілими від вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, є неповнолітні особи по відношенню яких здійснюється ухилення від виконання батьківських обов`язків), як цього вимагає диспозиція ч.1 ст.184 КУпАП.
З урахуванням наведеного та встановлених судом апеляційної інстанції обставин, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 982850 від 01 грудня 2025 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП, в розумінні ст.251 КУпАП, не може підтверджувати вчинення останньою правопорушень, оскільки процесуальну процедуру та факт його складення, проведено з істотними порушеннями вимог ст.255 КУпАП.
У цьому випадку, інші докази, покладенні судом в обґрунтування винності ОСОБА_1 , зокрема, зазначені судом першої інстанції, при встановленні наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП, правового значення не мають. Жодні належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 в ухиленні від виконання батьківських обов`язків, в матеріалах справи відсутні.
Та обставина, що ОСОБА_2 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_3 , після того як той першим розпочав провокувати, чіпляючись до ОСОБА_1 , смикаючи його за шапку, який висловлювання вимогу про припинення таких дій, на що ОСОБА_3 не реагував, не свідчить про те, що ОСОБА_1 не виконала обов`язки, визначені ст. 150 СК України, зокрема, виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, поважати дитину.
Таким чином, аналізуючи докази в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 апеляційний суд приходить до висновку, що є обґрунтований сумнів того, що остання вчинила відносно свого неповнолітнього сина ухилення від виконання батьківських обов`язків.
Виходячи з вищезазначеного, вирішуючи справу, суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, викладені в оскарженій постанові висновки щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, не ґрунтуються на належно перевірених та допустимих доказах.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.
Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.
Отже, сукупністю досліджених доказів в справі про адміністративне правопорушення не доведено винуватість ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП поза розумним сумнівом, тому апеляційний суд вважає необхідним постанову суду скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення,
Керуючись ст.ст. 294, 295 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Черкаського районного суду Черкаської області від 19 січня 2026 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП скасувати.
Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф.Люклянчук