Справа № 545/5187/25 
Провадження № 2/545/81/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" лютого 2026 р.  м. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі
головуючого судді Зуб Т.О.,
за участі секретаря Пінчук З.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач- ТОВ «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» звернулося до суду з позовною заявою, зазначивши, що 16.10.2018 року між АТ «Альфа-Банк» та  ОСОБА_1 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета Кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. Процентна ставка 35,99% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. 
20.09.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, па підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідач. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 16.10.2018 року, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем.
Оскільки відповідач належним чином не виконував умови договору, станом на 20.09.2021 року виникла заборгованість в розмірі 25822,24 грн.
Враховуючи вищенаведене, просять суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором, суму сплаченого судового збору та витрати на правничу допомогу.
Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 01.12.2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судове засідання сторони не з`явилися.
Позивач- ТОВ «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без участі представника на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач  ОСОБА_1 двічі не з`явився, про причину неявки суд не повідомив. 
Представник відповідача адвокат Безсмертний С.М. надав відзив в якому заперечив заявлені позовні вимоги, як безпідставні в зв`язку з погашенням заборгованості і здійсненні переплати по кредитним зобов`язанням та проїхав відмовити повністю у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та вирішити питання про розподіл судових витрат: стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 судові витрати, зокрема по оплаті послуг за надання правової допомоги у розмірі 7000,00 грн. Зазначив, що паспорт споживчого кредиту від 12.10.2018 року не може вважатись складовою кредитного договору, адже форма такого документу носить інформаційний характер та не є складовою кредитного договору. Більше того, у вказаному паспорті споживчого кредиту вказано, зокрема, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, а наведена у ньому інформація зберігає чинність та є актуальною до 11.11.2018 року. Отже, інформація у паспорті була актуальна лише протягом одного місяця: з 12.10.2018-11.11.2018 року. Позивачем було включено в Кредитний договір комісію за обслуговування кредитної заборгованості, вказані кошти списувались з рахунку Клієнта, що суперечить положенням Закону України "Про захист прав споживачів". Вважає за необхідне у порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину перерахувати здійснені ОСОБА_2 платежі за кредитним договором, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 , в частині щомісячної комісії за розрахунково-касове обслуговування кредиту в розмірі 6678,04 грн. в рахунок погашення основної заборгованості за договором, що забезпечує захист інтересу позивача у правовій визначеності. Безпідставність нарахування та списання грошових коштів за комісію розрахунково-касового обслуговування, загальна сума заборгованості підлягає зменшенню на суму 6678,04 грн. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що рух грошових коштів по рахунку відповідача здійснювався в період з 16.10.2018 року по 16.09.2021 року. Далі руху грошових коштів по рахунку відповідача не було, остання операція відповідача була здійснена останнім 16.09.2021 року щодо погашення кредиту (поповнення картки). З даного розрахунку вбачається, що відповідачем було знято коштів з рахунку (взято в кредит) суму 22245,49 грн. Також як зазначено позивачем, відповідачем було внесено коштів на рахунок (погашено заборгованість) на загальну суму: 15883,20 грн.Тому, враховуючи ці дані, дані Виписки за рахунком за період з 16.10.2018 року по 16.09.2021 року, розмір простроченого тіла кредиту становить: 6362,29 грн. (22245,49 грн. - 15883,20 грн.), а не 22684,27 грн. Оскільки відповідач після 16.07.2020 року не користувався рахунком позивача, не брав нових коштів в кредит, це випливає з розрахунку заборгованості, тому й нового тіла кредиту, окрім простроченого тіла кредиту в сумі 6362,29 грн., після 16.07.2020 року бути не може. Також в матеріалах справи відсутній погоджений сторонами та підписаний договір, пункт договору щодо стягнення з відповідача овердрафту. Дана умова є істотною умовою для кредитного договору. Під овердрафтом позивач зазначає як несанкціонована заборгованість. Позивачем було стягнуто з відповідача овердрафт на суму: 12922,17 грн. Стягнення з відповідача заборгованості в частині овердрафту (несанкціонована заборгованість) у розмірі 12922,17 грн. є безпідставною, оскільки правомірність її нарахування не підтверджується умовами кредитного договору. Прохав у задоволенні позову відмовити у зв`язку з тим, що відповідачем було здійснено переплату у розмірі 10099,95 грн. (6362,29 грн. - 6678,04 грн. - 12922,17 грн. + 3137,97 грн.), де 6362,29 грн. - розмір простроченого тіла кредиту, 6678,04 грн. - розмір незаконно нарахованої комісії за РКО; 12922,17 грн. - розмір незаконно стягнутого овердрафту; 3137,97 грн. - розмір відсотків за користування кредитом. Також зазначив, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 9200,00 грн. не відповідає критеріям співмірності, реальності та розумності розміру, а отже є значно завищеним. Платіжна інструкція надавалась у інших судових справах на підтвердження сплати витрат на правову допомогу. Тобто, позивач оплативши разово юридичні послуги долучає вказану квитанцію у різні справи та просить суди окремо стягнути витрати на правову допомогу по кожній справі, а тому підстави для стягнення витрат відсутні, оскільки по факту понесені не були. Просить також вирішити питання про розподіл судових витрат: стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 судові витрати, зокрема по оплаті послуг за надання правової допомоги у розмірі 7000,00 грн.
Представник позивача надав відповідь на відзив, де подані позовні вимоги підтримав та зазначив про їх обґрунтованість, прохав суд їх задовольнити. 
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що 16.10.2018 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета Кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 гри. Процентна ставка 35,99% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. АТ «Альфа-Банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії яке є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Тобто відповідач погодився па приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцентування публічної пропозиції па укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання.
Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачу та він погодився з ним, підписуючи угоду. Вказаний документ па момент отримання відповідачем кредитних коштів містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коні тами зазначеному в цьому документі, що додані до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач викопав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Наведене підтверджується випискою по рахунку за кредитною карткою відповідача.
20.09.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, па підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідач. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 16.10.2018 року, укладеним між АТ «Аьфа-Банк» та відповідачем.
Згідно з розрахунком заборгованості за відповідачем станом на 20.09.2021 року обліковується заборгованість в розмірі 25822,24 грн.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено: «Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом».
Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».
ОСОБА_1 своїх зобов`язань вчасно не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість за вищевказаним кредитним договором в розмірі 25822,24 грн., як зазначає позивач. 
Проте, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом відповідачем ОСОБА_1 за період з 16.10.2018 року по 16.09.2021 року було отримано грошових коштів в розмірі 22245,49 грн. та сплачено відповідно за зазначений період 15883,20 грн. Також відповідачу були нараховані відсотки за користування кредитним коштами в сумі 3137,97 грн. З розрахунку заборгованості вбачається, що нараховані за вищезазначений період відсотки в сумі 12477,71 грн., сплачено відповідачем - 9343,94 грн. Отже, залишилось невиплаченим тіло кредиту в сумі 6362,29 грн. (22245,49-15883,20) та сума відсотків 3133,77 грн. (12477,71-9343,94).
Враховуючи вищезазначене з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 9496,06 грн. заборгованості за кредитом, що складається з: тіла кредиту – 6362,29 грн., відсотків за користування – 3133,77 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно приписів ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до Договору про надання правничої допомоги № 03-07/24 від 03.07.2024 року, Акту №4 приймання-передачі від 02.06.2025 року, платіжної інструкції №2744 від 10.06.2025 року вартість витрат на правову допомогу складає 9200,00 грн.
При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір- обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Представником відповідача при наданні відзиву було зазначено про те, що до матеріалів позову Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» долучило Платіжну інструкцію № 2744 від 10.06.2025 року, з якої вбачається, що ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" було сплачено 9200 грн. за надання правової допомоги згідно договору N 03-07/24 від 03.07.2024 року. Проте, цю саму Платіжну інструкцію, Позивач надавав разом з іншими справами, що підтверджується текстом наступних Рішень суду: Рішення від 17.12.2025 № 485/2165/25 Снігурівський районний суд, Рішення від 29.09.2025 № 461/5375/25 Галицький районний суд м. Львова, Рішення від 16.10.2025 № 442/5160/25 Дрогобицький міськрайонний суд. 
При дослідженні змісту тексту вищевказаних судових Рішень, які містяться у відкритому доступі на офіційному сайті «Єдиний державний реєстр судових рішень», судом встановлено підтвердження вищевказаного факту , а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення витрат в розмірі 9200,00 грн. на професійну правову допомогу.
Також при наданні відзиву представник відповідача прохав суд стягнути витрати з позивача на користь відповідача за надання правової допомоги у розмірі 7000,00 грн., надав ордер, квитанцію про сплату послуг, договір про надання правової допомоги, додаток №1 до договору про надання правової допомоги.
Враховуючи, що позовні вимоги були задоволені частково, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з позивача на користь відповідача, пропорційно до задоволених вимог, витрати за надання правової допомоги у розмірі 2573,90 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки вимоги позивача задоволено частково, то з  ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1113,39 грн. 
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 610-612 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 89, 133, 140, 141, 247, 263, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», ІКЮО 40340222, заборгованість за кредитним договором в сумі 9496 (дев`ять тисяч чотириста дев`яносто шість) грн. 06 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1113 (тисяча сто тринадцять) грн. 39 коп.
В іншій частині позовних вимог- відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», ІКЮО 40340222на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 витрати за надання правової допомоги у розмірі 2573 (дві тисячі п`ятсот сімдесят три) грн. 90 коп.
Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:	  	Т. О.  Зуб