Справа №534/12/26
Провадження №3/534/3/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2026 року м. Горішні Плавні 

Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області у складі: головуючого судді Морозова В.Ю., за участю секретаря судового засідання Хвіст Т.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності 
	ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , старший лейтенант офіцер ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,   	

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, 

у с т а н о в и в:

На розгляд Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серія КИП № 143 від 22.12.2025, згідно із яким, відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-Х11 зі змінами: особливий період – період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації: воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. 
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України. відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 постановлено ввести воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022 та від 12.08.2022 № 573, затвердженими Законами України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, від 21.04.2022 №2212-ІХ, від 22.05.2022 №2263-ІХ та від 15.08.2022 №2500-ІХ тощо, строк дії воєнного стану в Україні продовжено до теперішнього часу. 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу. небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам. державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам. місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної· агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. 
24.02.2022 Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» на території України оголошено загальну мобілізацію та, після його затвердження 03.03.2022 Верховною Радою України, цей Указ набрав чинності, в зв`язку з чим в Україні відповідно до положень статті 1 Закону України «Про оборону України» та статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» розпочався особливий період, який діє по теперішній час.
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 старший лейтенант ОСОБА_1 , відповідно вимог ст. ст. 3, 4. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України (зокрема - положень ст. 3 про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю) та законів України, військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів начальників, беззастережно, неухильно, точно та у встановлений строк виконувати їх накази, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, бути взірцем належної поведінки, виконуючи службові обов`язки.
Відповідно до ст. ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися всіх порядків і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. 
Згідно статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожен військовослужбовець повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; Бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; Постійно підвищувати рівень військових професійних знань вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України. 
Згідно статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний про все, шо стосується з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. 
Згідно статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. 
Згідно статті 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому. 
Згідно статті 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності. 
Стаття 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: 
додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;
додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; 
виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; 
поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків. 
Частиною 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон), окрім іншого визначено, що військовослужбовці вважаються такими, шо виконують обов`язки військової служби:
на території військової· частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 
поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Відповідно до частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час перевірки документів уповноважений представник ТЦК та СП або поліцейський здійснює фото - і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів ото – відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. 
Порядок застосування технічних приладів і технічних засобів. що мають функції автоматичної фото - та відеофіксації визначений Інструкцією із застосування територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки технічних приладів і технічних засобів. шо мають функції фото- та відеофіксації, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 06.08.2024 № 532 (далі -Інструкція № 532).
Відповідно до пунктів 2-3 Розділу І Інструкції: уповноважені представники ТЦК та СП (далі - уповноважені представники), які здійснюють заходи оповіщення громадян, перевірку військово-облікових документів у період проведення мобілізації та/або дії правового режиму воєнного стану, призначаються наказом керівника ТЦК та СП. 
Застосування уповноваженими представниками технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- та відеофіксації здійснюється з метою: попередження, виявлення або фіксування порушення призовниками військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку фіксації дій уповноважених представників.
Пунктом 1 розділу 11 Інструкції № 532 передбачено, що згідно наказу керівника ТЦК та СП призначається відповідальна особа з числа посадових осіб ТЦК та СП (далі - відповідальна особа), яка забезпечує: зберігання, видачу та приймання портативних відеореєстраторів; зберігання видачу та приймання карт пам`яті; неможливість зміни системної дати та часу; облік, зберігання та видачу інформації; отриманої з портативних відеореєстраторів; належне ведення відповідної документації.
Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції № 532, вивантаження відеозаписів з карт пам`яті портативних відеореєстраторів на сервер зберігання відеозаписів здійснюється шляхом приєднання карти пам`яті до спеціального обладнання в автоматичному режимі за допомогою спеціального програмного забезпечення або в інший спосіб. визначений виробником цього сервера. Сервер зберігання відеозаписів повинен розміщуватися в межах контрольованої зони та не мати з 'єднань з будь-якими глобальними мережами. 
Відповідно до пункту 4 розділу IV Інструкції № 532, контроль за використанням технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото - і відеозапису, здійснює відповідальна особа. а за інформацією, отриманою за їх допомогою,- безпосередньо керівник ТЦК та СП. 
Крім того, протоколом службової наради під головуванням Міністра оборони України від 13.08.2025 № 4351/уд/2, щодо обговорення ефективності системи мобілізації: шляхів її удосконалення та визначення цільових орієнтирів на 2025 рік, Міністром оборони України визначено завдання щодо забезпечення 01.09.2025 порядком у застосування встановленим термін до спеціальнотехнічних засобів (нагрудних камер) уповноваженими представниками ТЦК та СП під час здійснення заходів оповіщення військовозобов`язаних.
На виконання протоколу службової наради від 13.08.2025 № 4351/уд/2, дорученням заступника Міністра оборони України від 25.08.2025 № 43511д/ ІНФОРМАЦІЯ_4 з 01.09.2025 забезпечити оповіщення військовозобов`язаних представниками ТЦК та СП виключно з використанням засобів фото відеофіксації (нагрудних відеокамер). 
У свою чергу, розпорядженнями Головнокомандувача Збройних Сил України від 15.10.2024 № 20573 та начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 03.06.2025 № 12686/дск на Службу правопорядку покладено завдання щодо контролю за дотриманням посадовими особами ТЦК та СП правопорядку та законністю дій під час проведення заходів оповіщення та призову військовозобов`язаних на військову службу. 
У протоколі також зазначено, що старший лейтенант ОСОБА_1 діючи всупереч інтересам військової служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України та керівних документів став на шлях вчинення адміністративного правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби. 
Так, 12.12.2025 посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 було проведено перевірку використання нагрудних відеокамер на маршрутах оповіщення посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 в ході якої було виявлено наступне:
Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 29.08.2025 № 148. відповідальним за облік відеореєстраторів (нагрудних відеокамер). карт пам`яті. обліку, зберігання та видачі інформації, ведення відповідної документації призначено старшого офіцера ІНФОРМАЦІЯ_2 капітана ОСОБА_2 .
Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 21.11.2025 №325 капітана ОСОБА_3 звільнено зі списків особового складу та звільнено із лав ЗСУ у зв`язку зі сном здоров`я. 
Згідно усного наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_4 від 21.11.2025 офіцера ІНФОРМАЦІЯ_2 старшого лейтенанта ОСОБА_1 було визначено тимчасово виконуючим обов`язки відповідальної особи.
У ІНФОРМАЦІЯ_2 використовуються З нагрудні відеокамери: 
боді-камера (нагрудний відеореєстратор) Patrul С-01 (Патруль С-01) чорна/ маркування - відеокамера № D25A03894 (з 27.11.2025 пошкоджена); 
боді-камера (нагрудний відеореєстратор) Patrul С-01 ( ОСОБА_5 ) чорна/ маркування - відеокамера № Р25АО3882; 
боді-камера (нагрудний відеореєстратор) Patrul С-01 (Патруль С-01) чорна/ маркування - відеокамера № БІН. 
Групи оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснюють мобілізаційні заходи на маршрутах оповіщення кожного дня згідно наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 . що у свою чергу означає, що відеоматеріали із нагрудних відеокамер мають бути в наявності за кожен день роботи груп оповіщення . 
В ході огляду журналу видачі нагрудних відеокамер та збережених відеоматеріалів із даних відеокамер виявлено наступні порушення:
відеозаписи із нагрудних відеокамер за 28.11.2025 - 30.11.2025 відсутні;
відеозаписи із нагрудних відеокамер за 01.12.2025, 05.12.2025, 06.12.2025 відсутні;
відеозаписи за 07.12.2025 - наявний лише 1 короткий відеозапис розмови із громадянином;
відеозаписи у період часу із 08.12.20258 по дату перевірки (12.12.2025) відсутні взагалі.

В судове засідання ОСОБА_1 з`явився. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності свою вину не визнав, пояснив суду, що не отримував офіційного наказу з відповідними наділеними правами та обов`язками, дати, коли,.
Оцінивши досліджені в судовому засідання докази з точки зору їх належності та допустимості, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши всі обставини справи у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Згідно із ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний, зокрема, з`ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо (стаття 280 КУпАП).
Так, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюються органом (посадовою особою) на підставі доказів у справі про адміністративне правопорушення, тобто будь-яких фактичних даних, на основі яких встановлюються зазначені обставини. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
У відповідності до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
Згідно протоколу КИП № 143 від 22.12.2025, посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 поставлено за провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Диспозицією ч. 2 ст. 172-15 КУпАП передбачена відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
Суд зазначає, що як докази надано уповноваженою особою, що склала протокол: акт виявлених недоліків у ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копія витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 про призначення відповідальної особи; витяг із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 про виключення із списків особового складу капітана ОСОБА_2 ; витяг із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про призначення на посаду (штатну) старшого лейтенанта ОСОБА_1 ; службова характеристика на старшого лейтенанта ОСОБА_1 ; копія військового квитка на старшого лейтенанта ОСОБА_1 . 
ОСОБА_1 надав пояснення, за змістом, що дати, які зазначені у протоколі (28.11.2025-30.11.2025, 01.12.2025, 05.12.2025, 06.12.2025, 07.12.2025, 08.12.2025) не були тими, коли він чергував. Письмового наказу про покладення на нього повноважень пов`язаних із застосуванням технічних засобів і приладів, що мають функції автоматичної фото – та відеофіксації не видавався. В усному порядку наказ, відповідно до якого у розумінні особи, що притягається до адміністративної відповідальності, на нього були покладені відповідні обов`язки, невиконання яких йому інкриміновано також не видавався.
Протилежного належними, допустимими доказами не доведено.
Також залишилось недоведеним належними і допустимими доказами відсутність та неповнота відеозаписів із нагрудних камер.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Швауцер проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».
У відповідності до ст.62 Конституції України, як норми прямої дії, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника. Таким чином, суд зобов`язаний дослідити усі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.
За таких обставин, враховуючи обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення, беручи до уваги досліджені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність належних, допустимих, достатніх та переконливих доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 події і складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, «поза розумним сумнівом», що є підставою для закриття провадження у справі.
Виходячи із змісту ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. 
У свою чергу, суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.
Керуючись п.1 ст.247, ст.ст.283, 294 КУпАП, суд,

у х в а л и в : 

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 , передбаченого ч. 2 ст. 175-12 КУпАП – закрити в зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження. 
Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її винесення. 

Суддя         В`ячеслав МОРОЗОВ

Повний текст постанови виготовлено 26.02.2026.