КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2026 року
м. Київ
апеляційне провадження № 33/824/1216/2026
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Євграфової Є. П.,
при секретарі Мудрак Р. Р.
за участі: ОСОБА_1 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Голосіївського районного суду міста Києва 
в складі судді Бондренко Г. В.
від 09 грудня 2025 року 
у справі №752/26209/25 Голосіївського районного суду міста Києва
про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП 
громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 
В С Т А Н О В И В:
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 09.12.2025 ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, і застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.
На дану постанову 27 грудня 2025 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у даній справі закрити. Зазначає, що з відеозапису з камери відеореєстратора апелянта вбачається помітне безпідставне різке гальмування транспортного засобу іншим учасником дорожньо-транспортної пригоди, а також відсутність порушень нею встановлених обмежень руху у населеному пункті, що свідчить про неповне з`ясування судом обставин об`єктивної дійсності та об`єктивної сторони (дій) апелянта.
Вважає незрозумілим посилання суду першої інстанції в оскаржуваній постанові на порушення апелянтом п.п. 10.9 та 13.1 ПДР України. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт необхідності різкого гальмування іншим учасником ДТП. Посилання на наявну природню перешкоду у вигляді появи кота на дорозі (згідно пояснень іншого учасника ДТП) нічим не підтверджується.
Також апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого вказує, що в судовому засіданні вона присутньою не була, перебувала в суді вже після розгляду даної справи, копію оскаржуваної постанови отримала 19.12.2025. На момент подання апеляційної скарги вважає, що строк звернення не завершено. Відсутність апелянта в судовому засіданні не надала можливості реалізувати положення ст. 268 КУпАП, а також додатково надати свої пояснення для підтвердження відсутності вини та складу правопорушення, що зумовило пропуск строку.
Перевіривши матеріали справи, вважаю, що заявлене апелянтом клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу, враховуючи те, що копію оскаржуваної постанови апелянт отримала 19 грудня 2025 року. З огляду на наведене, суд вважає причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 09 грудня 2025 року поважними, а клопотання таким, що підлягає задоволенню.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримала подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній. Разом з тим, апелянт підтвердила, що брала участь у першому судовому засіданні суду першої інстанції та надавала особисті пояснення по суті ДТП.
Дослідивши матеріали адміністративного провадження та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність. Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів. 
Відповідно до змісту протоколу серії ЕПР1 №485229 від 16.10.2025 водій ОСОБА_1 16.10.2025 о 16 год. 45 хв. в м. Києві по вул. Гетьмана Павла Скоропадського, 17Б, керуючи транспортним засобом «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 , не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечної дистанції та здійснила зіткнення з транспортним засобом «Seat» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п. 13.1 ПДР України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.
Визнаючи винною ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, суд першої інстанції виходив з доведеності вини останньої у порушенні нею вимог пункту 13.1 ПДР України, що за висновком суду підтверджується матеріалами даної справи про адміністративне правопорушення, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відео, схемою ДТП та характером пошкоджень транспортних засобів.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність. Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Об`єктом зазначеного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки на транспорті. Об`єктивна сторона полягає у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило вказані пошкодження.
Зазначене правопорушення є правопорушенням з матеріальним складом і вважається закінченим з моменту настання суспільно шкідливих наслідків у виді пошкодження майна. Для констатації наявності у діях порушника об`єктивної сторони вказаного правопорушення необхідно встановити причинно-наслідковий зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та пошкодженням майна, зазначеного в диспозиції статті 124 КУпАП.
Пунктом 13.1 ПДР передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Згідно з п. 1.10 ПДР, безпечна дистанція - це відстань до транспортного засобу, що рухається попереду, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дозволить водієві, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.
Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.
Сукупний аналіз протоколу серії ЕПР1 № 485229 від 16.10.2025, пояснень учасників ДТП та відеозапису підтверджує, що ОСОБА_1 16.10.2025 о 16 год. 45 хв. в м. Києві по вул. Гетьмана Павла Скоропадського, 17Б, керуючи транспортним засобом «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 , не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечної дистанції та здійснила зіткнення з транспортним засобом «Seat» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду. 
З відеозапису, наданого ОСОБА_1 слідує, що швидкість автомобіля під її керуванням безпосередньо зафіксована відеореєстратором і постійно відображається в нижньому лівому куті кадру. Дані телеметрії спростовують твердження апелянта про дотримання безпечних параметрів руху.
Так, на початку запису прилад показує швидкість 45 миль на годину, що в перерахунку становить приблизно 72 кілометри на годину (при дозволених 50 км/год у населеному пункті).
Приблизно на сьомій секунді відео швидкість знижується до 32 миль на годину, що дорівнює близько 51 кілометру на годину.
Наприкінці фрагмента, безпосередньо перед зіткненням під час гальмування, телеметричні дані на екрані показують падіння швидкості до 25 миль на годину, тобто до 40 кілометрів на годину.
Вказане спростовує доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 рухалась з дозволеною швидкістю протягом усього часу зближення з іншим авто. 
Більш того, системний аналіз п. 12.1 та п. 13.1 ПДР свідчить, що швидкість руху та безпечна дистанція є взаємозалежними величинами. Навіть рух зі швидкістю 40-50 км/год не може вважатися безпечним, якщо обрана водієм дистанція фізично не дозволяє уникнути зіткнення у разі гальмування транспортного засобу попереду. Факт зіткнення є об`єктивним підтвердженням того, що обрана ОСОБА_1 дистанція була недостатньою для тієї швидкості, з якою вона рухалася.
Доводи про «безпідставне» гальмування автомобіля «Seat» не звільняють апелянта від обов`язку дотримуватися п. 13.1 ПДР, оскільки водій має бути готовим до будь-якої зміни дорожньої обстановки. 
Виходячи із стандарту доведення «поза розумним сумнівом», апеляційний суд вважає вину ОСОБА_1 повністю доведеною матеріалами справи.
Інші доводи апеляційної скарги, зокрема щодо процесуальних аспектів, висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність, оскільки апелянт особисто брала участь у розгляді справи судом першої інстанції та надавала пояснення.
За таких обставин, постанова судді Голосіївського районного суду міста Києва від 09 грудня 2025 року є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 не встановлено.
Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, 
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 09 грудня 2025 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 9 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Є.П. Євграфова