ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/236/26  Номер провадження 33/814/477/26	Головуючий у 1-й інстанції Морозовська О. А.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйнової О.П., за участі адвоката Бойко Ю.О., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та адвоката Бойка Юрія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 лютого 2026 року,-

В С Т А Н О В И В :
Постановою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 лютого 2026 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн на користь держави із позбавленням права керування транспортними засобами на три місяці.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп. на користь держави. 
Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 20 січня 2026 року о 14 год 24 хв по дорозі С171523n водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ 3307 12 д.н.з. НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, але водій своєчасно його не пройшов чим порушив п. 31.3.б ПДР України та ст. 35 Закону України «Про дорожній рух». Правопорушення вчинено повторно протягом року (постановою серії ЕНА 5782811 від 22.09.2025 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП). Дії ОСОБА_1 кваліфіковано, як вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.
Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржили ОСОБА_1 та його захисник Бойко Ю.О. подавши апеляційні скарги, в яких прохають скасувати постанову судді Миргородського районного суду Полтавської області від 10 лютого 2026 року, провадження закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційних скарг зазначають, що вважають постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що суперечить принципу верховенства права та винесеною з порушенням правової процедури.
На підтвердження своєї позиції посилаються на те, що постанова винесена на підставі протоколу серії ЕПР1 №570989 від 20.01.2026 року, який не відповідає технічному опису бланку протоколу затвердженого в додатку №16 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Крім того, такий протокол не містить електронного підпису, а тому він є нествореним та не може породжувати юридичні наслідки. 
Акцентують увагу суду, що судом першої інстанції не взято до уваги що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП, оскільки відсутня така ознака як повторність. Дані висновки ґрунтуються на даних протоколу серії ЕНА №5782811 від 22.09.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності не за частинами 1-3 ст. 121 КУпАП, а за ч.1 ст. 121-3 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення учасника справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 січня 2026 року о 14 год 24 хв по дорозі С171523n водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ 3307 12 д.н.з. НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, але водій своєчасно його не пройшов чим порушив п. 31.3.б ПДР України та ст. 35 Закону України «Про дорожній рух». Правопорушення вчинено повторно протягом року (постановою серії ЕНА 5782811 від 22.09.2025 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП). Дії ОСОБА_1 кваліфіковано, як вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами на три місяці, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 20 січня 2026 року серії ЕПР1 № 570989 (а.с.1), копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА 5782811 від 22 вересня 2025 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП (а.с.3) та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. 
За порушення водієм правил керування транспортним засобом, зокрема керування транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів встановлена адміністративна відповідальність відповідно ч.1 ст.121 КУпАП.
За положеннями ч.4 ст.121 КУпАП повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч.ч.1-3 цієї статті, тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.
Своїми діями, які виразилися у повторному протягом року вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, ОСОБА_2 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.121 КУпАП.
Повторним, відповідно до положень ст.35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню. При цьому, при повторності тотожних правопорушень, кожне з них має власну суб`єктивну сторону, зокрема, самостійний умисел, який виникає щоразу перед вчиненням окремого правопорушення.
Згідно до положень Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.
Пунктом 31.3б ПДР України передбачено заборону експлуатації транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).
Із матеріалів справи вбачається, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5782811 від 22.09.2025 року (а.с.3), вбачається, що водія ОСОБА_1 було визнано винним за ч.1 ст.121 КУпАП, оскільки останній керував т/з із неосвітленим заднім державним номерним знаком, що не дає чітко визначити символи на відстані 20 м, без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, п.п 2.1 ґ ч.1 ст.126 КУпАП, та не працювали задні габаритні ліхтарі чим порушив п.п 31.4.3 ПДР України ч.1 ст.121 КУпАП. 
Так, суд першої інстанції надавши вірну оцінку обставинам справи встановив, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП.
За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що в діях водія ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення за ч.4 ст. 121 КУпАП.
Доводи апеляційних скарг, щодо відсутності повторності в діях ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції не бере до уваги виходячи з наступного.
Як вбачається зі змісту протоколу серії ЕНА №5782811 від 22.09.2025 року працівниками поліції було встановлено та зазначено в протоколі наявність складів таких адміністративних правопорушень: - керування т/з із неосвітленим заднім державним номерним знаком, що не дає чітко визначити символи на відстані 20 м (ч.1 ст.121-3 КУпАП); - керування т/з без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ч.1 ст.126 КУпАП); - керування т/з на якому не працювали задні габаритні ліхтарі (ч.1 ст.121 КУпАП). Вказані правопорушення на підставі ст. 36 КУпАП були об`єднанні в одне провадження та накладено стягнення на ОСОБА_1 в межах ч.1 ст. 121-3 КУпАП, якою встановлено найбільшу санкцію.
За таких обставин, оскільки в діях ОСОБА_1 було встановлено правопорушення передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП, за яке він був притягнутий до відповідальності, вчинення останнім дій, які підпадають під ознаки ч.3 ст. 121 КУпАП, є підставою для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.4 ст. 121 КУпАП. 

Щодо інших доводів апеляційної скарги, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки матеріали справи містять докази, які підтверджують вину ОСОБА_1 , а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 20 січня 2026 року серії ЕПР1 № 570989 (а.с.1), копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА 5782811 від 22 вересня 2025 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП (а.с.3) та іншими доказами
При цьому, факт роздрукування протоколу серії ЕПР1 №570989 від 20.01.2026 року, вказує на те, що працівником поліції було дотримано всіх вимог при його виготовленні в електронному вигляді, а накладення письмового підпису підтверджує його офіційний характер та правильність складання.
Доводи щодо відсутності підстав у суду першої інстанції у протоколі зазначати, .що ОСОБА_1 визнав свою вину, спростовуються змістом власноручно написаної останнім заяви, яка міститься в матеріалах справи.
Згідно із положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У рішенні ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).
Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційні скарги ОСОБА_1 та адвоката Бойка Юрія Олександровича задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та адвоката Бойка Юрія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 лютого 2026 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду        Г.Л. Карпушин