Справа № 504/4629/24 
Номер провадження 2-о/504/79/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.03.2026	с-ще Доброслав 	

Доброславський районний суд Одеської області у складі:
судді Литвинюк А.В.
за участю секретаря судового засідання Данько Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , заінтересована особа: Красносільська сільська рада Одеського району Одеської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, - 
встановив:
04.11.2024 року представник ОСОБА_1 , адвокат Бугаєнко Олег Володимирович звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області із заявою, в якій просив суд: встановити факт, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали однією сім`єю в період часу з 1993 року до 2022 року; викликати у судове засідання на розгляд справи свідків ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , які можуть повністю підтвердити факти, викладені у заяві.
В обґрунтування заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, представник заявниці вказав, що матері заявниці - ОСОБА_6 за її життя, на праві власності, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення Красносільської сільської ради Комінтернівського (зараз Одеського) району Одеської області, належала земельна ділянка розміром 0,0300 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , а також, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 13.11.2006 року державним нотаріусом Комінтернівської державної нотаріальної контори Одеської області Фьодоровим Є.А., 1/2 частка житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 , як вказує представник заявниці, її мати - ОСОБА_6 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку розміром 0,0300 га та на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
У заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, зазначено, що заявниця та ОСОБА_3 , як чоловік спадкодавця ОСОБА_6 , що пережив її, фактично прийняли спадщину, оскільки були зареєстровані в будинку АДРЕСА_1 та проживали разом зі спадкодавцем на момент її смерті. Після смерті ОСОБА_6 заявниця та ОСОБА_3 залишилися проживати в будинку, сплачувати комунальні послуги та податок на землю, прийняв спадкове майно в своє управління. 
Представник заявниці вказує, що таким чином заявниця, як донька померлої ОСОБА_6 , та ОСОБА_3 , як чоловік померлої ОСОБА_6 , успадкували по 1/2 частки земельної ділянки розміром 0,0300 га та по 1/4 частки будинку АДРЕСА_1 . При цьому, ні ОСОБА_3 ні заявниця в нотаріальну контору не зверталися. 
ІНФОРМАЦІЯ_3 , як зазначає представник заявниці, ОСОБА_3 помер.
Після його смерті відкрилася спадщина на частку земельної ділянки розміром 0,0300 га та на 1/4 частку житлового будинку з надвірними будівлями, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Представник заявниці стверджує, що після смерті ОСОБА_3 заявниця також фактично прийняла спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця була зареєстрована та проживала разом з ним, поховала його та продовжила проживати у будинку, сплачувати комунальні послуги та податок на землю.
У 2023 році заявниця вирішила отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, щоб оформити спадщину офіційно. Тому, 30.06.2023 року заявниця звернулася до Лиманської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини. Інші особи до нотаріальних органів із заявами про прийняття спадщини не зверталися.
28.07.2023 року заявниця отримала відповідь нотаріуса про відсутність можливості оформити її спадкове право за законом у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують її родинні зв`язки з ОСОБА_3 .
Підсумовуючи, представник заявниці вказав, що для подальшого оформлення спадкових прав заявниці, вона вимушена звернутися до суду з відповідною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2024 року, судову справу розподілено судді Литвинюк А. В.
Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 07.11.2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні о 10 годині 30 хвилин 24.12.2024 року в приміщенні Комінтернівського районного суду Одеської області, розташованому за адресою: Одеська область, Одеський район, с-ще Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, 51 (зала судових засідань № 2).
19.12.2024 року представник заявниці через систему «Електронний суд» звернувся до суду з заявою, в якій просив суд проводити судове засідання, призначене на 24.12.2024 року о 10:30 годині за його участі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку «EasyСon».
Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 23.12.2024 року задоволено заяву представника заявниці про проведення судового засідання в режимі відеоконференції та вирішено судове засідання, призначене на 24.12.2024 року о 10:30 годині, а також всі послідуючі судові засідання проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням представником заявниці власних технічних засобів, за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку «EasyСon».
24.12.2024 року представник заявника через систему «Електронний суд» звернувся з заявою, в якій просив суд витребувати від державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори Одеської області Лисак А.В. (67500, Одеська область, Одеський район, с-ще Доброслав, вул. Центральна, 75) копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 . А також, просив суд здійснювати розгляд зазначеної заяви у його відсутність.
Крім того, 24.12.2024 року представник Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області звернувся на електронну адресу суду з заявою, в якій просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника сільської ради, проти задоволення вимог заявниці не заперечував.
Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.12.2024 року задоволено заяву представника заявниці про витребування доказів, вирішено витребувати від державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори Одеської області Лисак Альони Володимирівни (67500, Одеська область, Одеський район, с-ще Доброслав, вул. Центральна, 75) копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також відкладено судове засідання до 24.02.2025 року о 10:00 годині.
18.02.2025 року на адресу суду надійшла відповідь державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори Одеської області Лисак Альони Володимирівни № 220/02-14 з копією спадкової справи ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Судове засідання у справі, призначене на 24.02.2025 року о 10:00 годині в приміщенні Комінтернівського районного суду Одеської області, розташованому за адресою: Одеська область, Одеський район, с-ще Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, 51 (зала судових засідань № 2) не відбувалось у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному та було відкладено на 05.05.2025 року об 11:00 годині. 
25.04.2025 року, набув чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних судів» № 4273-IX. Додатком до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII встановлено заміну найменування Комінтернівського районного суду Одеської області на Доброславський районний суд Одеської області.
Судове засідання у справі, призначене на 05.05.2025 року об 11:00 годині в приміщенні Доброславського районного суду Одеської області, розташованому за адресою: Одеська область, Одеський район, с-ще Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, 51 (зала судових засідань № 2) не відбувалось у зв`язку з неявкою сторін та було відкладено на 21.05.2025 року о 12:30 годині. 
16.05.2025 року до суду у підсистемі «Електронний суд» надійшло клопотання представника заявника в якому останній просив суд долучити до матеріалів справи та прийняти до розгляду уточнену позовну заяву, у зв`язку з помилкою у даті народження заявника у прохальній частині заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.
Так, в уточненій заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, представник заявниці просив суд: встановити факт, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали однією сім`єю у період з 1992 року до 2022 року; викликати у судове засідання на розгляд справи свідка ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
16.05.2025 року до суду у підсистемі «Електронний суд» надійшло клопотання представника заявника, в якому останній просив суд долучити до матеріалів справи витяг з угоди № 29 від 30.10.2024 року.
Судове засідання у справі, призначене на 21.05.2025 року о 12:30 годині в приміщенні Доброславського районного суду Одеської області, розташованому за адресою: Одеська область, Одеський район, с-ще Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, 51 (зала судових засідань № 2) не відбувалось у зв`язку з виникненням технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у відеоконференцзв`язку та було відкладено на 03.07.2025 року о 12:00 годині. 
Судове засідання у справі, призначене на 03.07.2025 року о 12:00 годині в приміщенні Доброславського районного суду Одеської області, розташованому за адресою: Одеська область, Одеський район, с-ще Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, 51 (зала судових засідань № 2) не відбувалось у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному та було відкладено на 08.10.2025 року о 12:30 годині. 
Судове засідання у справі, призначене на 08.10.2025 року о 12:30 годині в приміщенні Доброславського районного суду Одеської області, розташованому за адресою: Одеська область, Одеський район, с-ще Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, 51 (зала судових засідань № 2) не відбувалось у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному та було відкладено на 14.11.2025 року о 12:00 годині. 
03.11.2025 року заявниця звернулася до суду з заявою, в якій просила проводити судове засідання, призначене на 14.11.2025 року о 12:00 год за її участі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Доброславського районного суду Одеської області від 14.11.2025 року задоволено заяву заявниці про проведення судового засідання в режимі відеоконференції та вирішено судове засідання, призначене на 14.11.2025 року о 12:00 годині, а також всі послідуючі судові засідання проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням заявницею власних технічних засобів.
Судове засідання у справі, призначене на 14.11.2025 року о 12:00 годині в приміщенні Доброславського районного суду Одеської області, розташованому за адресою: Одеська область, Одеський район, с-ще Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, 51 (зала судових засідань № 2) не відбувалось у зв`язку з відключенням енергопостачання та було відкладено на 17.11.2025 року о 15:00 годині. 
У судовому засіданні у справі, призначеному на 17.11.2025 року о 15:00 годині в приміщенні Доброславського районного суду Одеської області, розташованому за адресою: Одеська область, Одеський район, с-ще Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, 51 (зала судових засідань № 2), було оголошено перерву для уточнення позовних вимог до 05.12.2025 року о 14:00 годині.
01.12.2025 року до суду у підсистемі «Електронний суд» надійшла заява представника заявника в якій останній вказав на виникнення необхідності в уточненні заявлених вимог у зв`язку з чим суду надається уточнена заява про встановлення факту, що має юридичне значення.
Так, в уточненій заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, представник заявниці просив суд: встановити факт, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали однією сім`єю у період з 1996 року до 2022 року. 
Крім того, 01.12.2025 року до суду у підсистемі «Електронний суд» надійшла заява представника заявника, в якій він просив суд приєднати до матеріалів справи копію будинкової книги.
04.12.2025 року до суду надійшли письмові пояснення свідка ОСОБА_4 .
Судове засідання у справі, призначене на 05.12.2025 року о 14:00 годині в приміщенні Доброславського районного суду Одеської області, розташованому за адресою: Одеська область, Одеський район, с-ще Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, 51 (зала судових засідань № 2) не відбувалось у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному та було відкладено на 10.03.2026 року о 15:00 годині. 
06.03.2026 року до суду у підсистемі «Електронний суд» надійшла заява представника заявника в якій останній просив суд долучити до матеріалів справи уточнену заяву про встановлення факту, що має юридичне значення.
Так, в уточненій заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, представник заявниці просив суд: встановити факт, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали однією сім`єю у період з 14.08.1997 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до часу його смерті. 
У судове засідання у справі, призначене на 10.03.2026 року о 15:00 годині в приміщенні Доброславського районного суду Одеської області, розташованому за адресою: Одеська область, Одеський район, с-ще Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, 51 (зала судових засідань № 2) учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи учасники повідомлялися належним чином, у відповідності до вимог ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), що підтверджується матеріалами судової справи.
Разом з тим, представник заявниці надав суду заяву про розгляд справи без участі заявниці та її представника.
Представник Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області також надав суду заяву, в якій просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника сільської ради, проти задоволення вимог заявниці не заперечував.
Суд вважає можливим здійснити розгляд справи, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступного висновку.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У ч. 1 ст. 13 ЦПК України також визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. А частина третя цієї ж статті прямо передбачає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Частиною 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.
Згідно з ч. 1, 2, 7 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 1-1) обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.
Частинами 1, 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у ст. 315 ЦПК України, не є вичерпним.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умов, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.
Такі висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 11.09.2024 року в справі № 335/4669/23 (провадження № 61-8050св24), від 17.06.2024 року в справі № 753/21178/21 (провадження № 61-15630св23) та інших.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10.04.2019 року в справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) виснувала, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому, закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.
Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05.12.2019 року у справі № 750/9847/18, від 03.02.2021 року у справі № 644/9753/19, від 16.06.2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08.09.2021 року у справі № 641/5187/20.
Згідно статті 318 ЦПК України, у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Положеннями ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Так, судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 05.01.1979 року (складеного російською мовою), ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що в книзі реєстрацій актів про народження 05.01.1979 року зроблено запис за № 5. 
Батьками ОСОБА_7 у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 від 05.01.1979 року (складеному російською мовою) вказано « ОСОБА_8 » (російською мовою) та « ОСОБА_9 » (російською мовою).
Таким чином, ОСОБА_9 є матір`ю ОСОБА_7 . 
Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 24.07.1993 року (складеного російською мовою), « ОСОБА_10 » (російською мовою) та « ОСОБА_9 » (російською мовою) 24.07.1993 року уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 24.07.1993 року зроблено запис за № 549. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище чоловіка « ОСОБА_11 ». 
Отже, ОСОБА_3 є вітчимом ОСОБА_7 .
10.10.2011 року Комінтернівським РВ ГУМВС України в Одеській області було видано паспорт Громадянки України серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
На десятій сторінці паспорту Громадянки України Тустановської - ОСОБА_12 серії НОМЕР_3 , виданого 10.10.2011 року Комінтернівським РВ ГУМВС України в Одеській області, міститься штамп про укладення 09.07.2011 року шлюбу з ОСОБА_13 у графі щодо сімейного стану.
Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 06.11.2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса), ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 71 року, про що 05.11.2021 року складено відповідний актовий запис № 14913.
Після смерті ОСОБА_6 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_4 , відкрилася спадщина на усі належні їй права та обов`язки, зокрема на належну їй:
- 1/2 частку житлового будинку під АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 13.11.2006 року державним нотаріусом Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області Фьодоровим Є. А.;
- земельну ділянку площею 0,0300 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: 5122782600:04:001:0197 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 08.12.2007 року № 435-V.
Вказану спадщину прийняли ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , але не оформили своїх спадкових прав.
Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 21.05.2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса), ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 69 року, про що 21.05.2022 року складено відповідний актовий запис № 5575.
Після смерті ОСОБА_3 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 , відкрилася спадщина на усі належні йому права та обов`язки, зокрема на успадковану ним після смерті ОСОБА_6 :
- 1/2 частку житлового будинку під АДРЕСА_2 ;
- земельну ділянку площею 0,0300 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: 5122782600:04:001:0197.
30.06.2023 року Лиманською державною нотаріальною конторою Одеської області було заведено спадкову справу № 151/2023 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини. 
Відомостей та документів щодо наявності інших спадкоємців за законом або заповітом після смерті ОСОБА_3 окрім ОСОБА_1 матеріали спадкової справи № 151/2023 не містять.
Після смерті ОСОБА_3 заявниця ОСОБА_1 претендує на отримання спадщини за законом, проте, внаслідок відсутності встановленого факту родинних відносин вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.
Так, зі змісту листа № 1107/02-14 від 25.07.2023 року вбачається, що державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори Одеської області Лисак Альоною Володимирівною роз`яснено щодо неможливості подальшого оформлення спадкових прав ОСОБА_1 за законом на майно ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують родинні зв`язки.
Разом з тим, представник заявниці в уточненій позовній заяві вказував, що заявниця постійно проживала разом зі своїм вітчимом ОСОБА_3 на час відкриття спадщини після його смерті, тому має право на спадкування за законом у четверту чергу згідно ст. 1264 Цивільного кодексу України. Втім, через відсутність іншої можливості підтвердити факт проживання однією сім`єю, звернення до суду з вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення, є необхідним для подальшої реалізації права заявниці на оформлення спадщини.
За приписами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.
Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.1999 року № 5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.
Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Згідно вимог ч. 4 ст. 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.
Обов`язковою умовою для визнання членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.
Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання, ведення спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.
В матеріалах спадкової справи № 151/2023 міститься копія листа Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області № 1695/05-10/1611 від 13.07.2023 року про надання інформації щодо реєстрації місця проживання, зі змісту якого вбачається, що згідно із записом в картці Форми А, гр. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 04.09.1993 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
У вказаному листі Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області № 1695/05-10/1611 від 13.07.2023 року також міститься інформація щодо зареєстрованих осіб відповідно до картотеки за адресою померлої особи, зокрема, щодо ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 07.06.1996 року.
Вказані відомості щодо зареєстрованого місця проживання померлого ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 узгоджуються з відомостями, наявними у Домовій книзі, копія якої міститься в матеріалах справи. 
Крім того, у письмових поясненнях свідок ОСОБА_4 , яка є сусідкою заявниці та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , повідомила, що усе своє життя заявниця проживала у будинку за адресою: АДРЕСА_1 з матір`ю та бабусею. У 1993 році мати заявниці - ОСОБА_14 вийшла заміж за ОСОБА_3 , який з того моменту почав постійно проживати з ними. У 2011 році заявниця вийшла заміж за ОСОБА_13 , який також з того часу почав постійно проживати із заявницею, її матір`ю та вітчимом за адресою: АДРЕСА_1 .
Свідок ОСОБА_4 , окрім того, повідомила, що у 2020 році під час хвороби ОСОБА_3 заявниця разом з чоловіком сплачували витрати за його лікування, а у травні 2022 року заявниця поховала свого вітчима.
На підтвердження факту спільного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 однією сім`єю суду також було надано копії квитанцій про сплату комунальних платежів за адресою: АДРЕСА_1 та сімейні фотознімки.
Зважаючи на надані заявницею письмові докази, суд дійшов висновку, що заявниця обґрунтовано звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, оскільки вона позбавлена можливості будь-яким іншим способом, крім як в судовому порядку, довести своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, що створює їй перешкоди в оформленні такого права на спадщину за законом.
Таким чином, з`ясована мета встановлення факту проживання однією сім`єю та встановлений сам факт, який повністю підтверджується матеріалами справи, у зв`язку з чим, заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню. 
Положеннями ст. 294 ЦПК України, якою врегульовано порядок розгляду справ окремого провадження, встановлено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Керуючись ст. 2, 4, 5, 13, 19, 76, 81, 293, 294, 315, 318 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
вирішив:
Заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , заінтересована особа: Красносільська сільська рада Одеського району Одеської області, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали однією сім`єю у період з 14.08.1997 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме до часу його смерті. 
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Литвинюк А. В.