П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 490/7434/25	

Перша інстанція: суддя Чулуп О.С.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Вербицької Н.В.,
суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
при секретарі судового засідання – Худику С.С., 
за участю представника позивача – адвоката Міняйло Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління національної поліції Тернопільської області на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 грудня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
В С Т А Н О В И Л А:

09 вересня 2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції Тернопільській області про скасування постанови ЕНА № 5614985 від 31.08.2025 року про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана постанова винесена за фактом керування транспортним засобом з несправним зовнішнім освітлювальним приладом (правий задній габаритний ліхтар «стоп-сигнал»). Проте позивач наголошує, що перед початком руху перевірив технічний стан автомобіля, в т.ч. зовнішні освітлювальні прилади та не виявив жодних несправностей. 
Крім того вказує, що оскаржувана постанова не містить посилання на конкретний підпункт пункту 31.4.3 ПДР, який порушено позивачем. Також наголошує на відсутності належних та допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення, які досліджувались під посадовою особою.
Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 24 грудня 2025 року позов задоволено. 
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема, наголошує на порушенні позивачем правил дорожнього руху, наявних доказах вини та відсутності підстав для звільнення від відповідальності, тому просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволені позову.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує на відсутності в його діях умислу на вчинення адміністративного правопорушення, оскільки технічна несправність зовнішнього освітлювального приладу виникла під час руху та об`єктивно не могла бути виявлена водієм.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.
31.08.2025 року о 13 год 02 хв інспектором Кременцького районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області, капралом поліції Пилипчуком Богданом Андрійовичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5614985 від 31.08.2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Згідно фабули постанови, 31.08.2025 року о 12 год 13 хв 30 сек у м. Кременець, вул. Осовиця, буд. 2, водій керував транспортним засобом ВАЗ 21214, НОМЕР_1 , в якого не горить правий задній габаритний ліхтар «стоп-сигнал», чим порушив п.31.4.3.ПДР – керування водієм ТЗ, що має несправності зовнішніх освітлювальних приладів, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його заборонена, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з відсутності належних та допустимих доказів наявного умислу позивача у вчиненні вказаного правопорушення.
Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно частини 1 статті 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.
Пунктом 1.1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. 
У відповідності до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують вказані вище Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
У підпункті «а» п. 31.4.3 ПДР вказано, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.
Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачено, що за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже керування транспортним засобом з несправним заднім габаритним ліхтарем «стоп-сигнал» є адміністративним правопорушенням підпункту «а» п.31.4.3. ПДР, відповідальність за яке встановлена ч.1 ст. 121 КУпАП.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до відомостей внесених до постанови ЕНА № 5614985 від 31.08.2025 року, на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення до постанови додаються відеозапис з нагрудної камери поліцейського №85890 та відеозапис з відеорегістратора №20-954.
Відповідні відеозаписи долучені до відзиву на позовну заяву та наявні у матеріалах справи.
Переглянувши надані відеозаписи, колегія суддів зазначає, що відеофайли доводять вину позивача, а саме керування транспортним засобом керував транспортним засобом ВАЗ 21214, д.н.з. НОМЕР_1 , в якого не горить лівий задній габаритний ліхтар «стоп-сигнал». Більш того, відеозапис доводить, що позивач на місці зупинки транспортного засобу намагався усунути несправність, однак не зміг цього зробити, про що повідомив інспектора поліції. 
До того ж, позивач не заперечує факт керування транспортним засобом з несправним стоп сигналом, а вказує на відсутність в діях умислу на порушення ПДР, оскільки несправність могла з`явитись під час руху.
Колегія суддів відхиляє відповідні доводи, оскільки позивач не надав жодного доказу перевірки транспортного засобу перед початком руху та того, що відповідна несправність виникла під час руху транспортного засобу.
Верховний Суд у постанові від 11.06.2020 року у справі №201/2067/17(2-а/201/95/17) з приводу порушення водієм п. 31.4.3. ПДР України, відхилив доводи позивача про виникнення несправності під час руху та вказав на виявлений факт технічної несправності та, як наслідок, правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності. 
Таким чином матеріали справи містять докази, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.п 31.4.3. «а» ПДР України, які суд першої інстанції залишив поза увагою.
Стосовно доводів позивача про порушення його права на отримання правової допомоги, колегія суддів з наданого відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачає, що позивач реалізував відповідне право та отримував правову допомогу. Жодних перешкод з боку інспектора поліції судова колегія не встановила.
Досліджуючи тезу позивача про відсутність в оскаржуваній постанові посилання на конкретний підпункт ПДР, який порушив позивач, колегія суддів зауважує, що сама фабула постанови містить детальний опис самого правопорушення – водій керував транспортним засобом ВАЗ 21214, НОМЕР_1 , в якого не горить правий задній габаритний ліхтар «стоп-сигнал», та містить посилання на п.31.4.3.ПДР – керування водієм ТЗ, що має несправності зовнішніх освітлювальних приладів, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його заборонена, що відповідає підпункту «а» пункту 31.4.3.ПДР.
Так само не є суттєвим порушенням помилкове зазначення, що не горів правий задній габаритний ліхтар «стоп-сигнал» замість вірного лівого, оскільки пункту 31.4.3. «а» ПДР не містить виключення у вигляді звільнення від відповідальності в залежності від сторони розташування зовнішніх освітлювальних приладів, як, наприклад, пункту 31.4.3. «б» ПДР, який встановлює відповідальність за порушення в роботі тільки лівої фари. 
Отже, доводи позивача щодо процесуальних порушень носять суто формальних характер, які не спростовують ані факту вчинення адміністративного правопорушення, ані правильності накладеного стягнення, тому не можуть бути визнані підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5614985 від 31.08.2025 року. 
На противагу зазначеному, відповідачем надано до суду належні та допустимі докази події порушення п.31.4.3. «а» ПДР та дотримання процедури розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Отже, колегія суддів зазначає, що вищевикладені обставини свідчать про неповноту розгляду даної справи, оскільки суд першої інстанції залишив поза увагою наявні докази керування водієм ТЗ, що має несправності зовнішніх освітлювальних приладів, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його заборонена, які містились у матеріалах справи, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про відсутність умислу на вчинення правопорушення.
Відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.
Згідно приписів ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись ст.ст.286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 272 КАС України, судова колегія
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління національної поліції Тернопільській області– задовольнити.
Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 грудня 2025 року – скасувати та ухвалити постанову про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: К.В. Кравченко