РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2026 року 	м. Рівне	№460/103/26	
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
 	ОСОБА_1 	
до	Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області 	
 	про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -	
В С Т А Н О В И В:
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується – позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі іменується – відповідач), в якому позивач просить суд 
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 08.10.2025 №172650007489 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити ОСОБА_1 починаючи із 30.09.2025 пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зарахувавши до загального страхового стажу період догляду за потерпілими дітьми від Чорнобильської катастрофи до досягнення ними 12-річного віку з 24.12.1990 по 15.05.1995. 
На обґрунтування спірних правовідносин позивач зазначив, що вона як потерпіла від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії, на підставі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на пільгову пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, проте відповідач відмовив їй у призначенні такої пенсії. Вказує, що причиною такої відмови стало: не підтвердження факту проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного ввідселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років, відсутність достатнього страхового стажу. Водночас, зауважує, що відповідачем протиправно не враховано періоди догляду за дитиною, постраждалою від Чорнобильської катастрофи до досягнення 12 років до її страхового стажу. За таких обставин, просила позов задовольнити у повному обсязі. 
Ухвалою суду від 19.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву, відповідно до змісту якого представник заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що період проживання або роботи станом на 1 січня 1993 року становить менше 3 років. Тобто, на думку відповідача, умова про постійне місце проживання у зоні гарантованого добровільного відселення не може бути застосована до позивача. Щодо зарахування до загального страхового стажу позивача періоду догляду за потерпілими дітьми від Чорнобильської катастрофи до досягнення ними 12-річного віку з 24.12.1990 по 15.05.1995 зазначили, що період догляду за дітьми, потерпілими від Чорнобильської катастрофи, до досягнення ними 12-річного віку зараховується до страхового стажу лише до 1 січня 2004 року. Після цієї дати він не входить до стажу, якщо за цей час не сплачувалися страхові внески.
Тому, згідно з наданими документами, позивач права на зниження пенсійного віку не набув. За таких обставин, просять відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 є особою, яка постійно проживала на території зони гарантованого добровільного відселення (3 категорія), що підтверджується відповідним посвідченням, копія якого знаходиться з матеріалах справи.
Позивач 30.09.2025 звернулась до органів Пенсійного фонду з письмовою заявою про призначення пенсії за віком на підставі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
За принципом екстериторіальності заяву передано на розгляд Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області. 
Рішенням від 08.10.2025 №17265007489 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області відмовлено у призначенні пенсії за віком. В якості підстави зазначено: у зв`язку з відсутністю достатнього страхового стажу – 19 років, наявний страховий стаж 13 років 9 місяців 18 днів, відсутністю проживання станом на 01.01.1993 не менше 3-х років у зоні гарантованого добровільного відселення.
За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки від 05.04.1983 серії НОМЕР_1 з 21.04.1990 по 26.02.1991, оскільки запис про звільнення внесено на підставі розрахункових рахунків. За матеріалами пенсійної справи довідка про заробітну плату відсутня. До періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення не зараховано періоди роботи у Полтавській області з 04.01.1984 по 26.02.1991 роки.
Не погоджуючись з відмовою відповідача в призначенні йому пенсії зі зниженням пенсійного віку, позивач звернувся до суду.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені у Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII (далі – Закон №796).
Згідно з ст. 9 Закону № 796 (тут і далі – в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 
1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 
2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 
3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт.
Згідно з ст.55 Закону №796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють в зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали в цій зоні не менше 3 років, на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.
Відповідно до пп.5 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (зі змінами внесеними згідно з Постановою правління Пенсійного фонду України №13-2 від 30.07.2015, далі – Порядок №22-1), документом, що засвідчує особливий статус особи, зокрема є посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Отже, у разі звернення особи із заявою про призначення їй пенсії із застосуванням ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для підтвердження особливого статусу заявника додається посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.
При цьому, суд звертає увагу на те, що зменшення пенсійного віку на 6 років відповідно до ст.55 Закону № 796-ХІІ можливе за наявності двох самостійних умов: 
1) початкова величина зниження пенсійного віку 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період; 
2) проживання щонайменше 3 роки станом на 1 січня 1993 року є умовою, яка встановлює додатково 1 рік зменшення пенсійного віку за 2 роки проживання, роботи.
Водночас, застосування як першої, так і другої умови, можливе у разі постійного проживання особи в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року щонайменше 3 років. 
Як вбачається з матеріалів справи, згідно з довідкою Березівської сільської ради Сарненського району Рівненської області від 25.06.2025 №3605 ОСОБА_1 проживала в АДРЕСА_1 з 01.01.1986 року по дата відсутня та з 03.04.1991 року по дату видачі довідки 29.06.2025.
Село Глинне Сарненського району Рівненської області, згідно з Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106 віднесено до зони гарантованого добровільного відселення (ІІІ категорія) внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.
Водночас, матеріалами справи, а саме трудовою книжкою підтверджено, що позивач з 04.01.1984 по 26.02.1991, працювала у Веселоподолянському сахкомбінаті, який розташований у Полтавській області та не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Вказані обставини підтверджено відомостями трудової книжки.
Відповідно до свідоцтва про народження сина ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 , останній народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Єгорівка, Семенівського району, Полтавської області. 
Відповідно до свідоцтва про народження сина ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 , останній народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Єгорівка, Семенівського району, Полтавської області. 
Відповідно до свідоцтва про народження дочки ОСОБА_3 серії НОМЕР_4 , останній народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Єгорівка, Семенівського району, Полтавської області. 
Відтак, суд дійшов до висновку, що доводи позивача про проживання в зоні гарантованого добровільного відселення з 04.01.1984 по 26.02.1991 роки є необґрунтованими та спростованими відповідно до доказів, що містяться в матеріалах справи.
Суд зауважує, що відповідно до наведених вище положень законодавства, підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні посиленого радіологічного контролю.
Висновок аналогічного характеру містяться в постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №572/245/17, від 17.06.2020 у справі №572/456/17, що обов`язково враховується судом при вирішенні даних спірних правовідносин.
Аналізуючи надані документи, суд вважає, що позивачем не підтверджено період проживання його в зоні гарантованого добровільного відселення з 04.01.1984 по 26.02.1991.
Відтак, суд погоджується із доводами пенсійного органу, що матеріали справи не містять належних доказів факту постійного проживання та (або) роботи позивача в зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років з моменту аварії до 01 січня 1993 року, тому, суд дійшов висновку, що на даний час підстави для застосування до позивача положень п.5 ч.2 ст.55 Закону №796-XII у суду відсутні.
Щодо позовних вимог про зарахування до загального страхового стажу період догляду за потерпілими дітьми від Чорнобильської катастрофи до досягнення ними 12-річного віку з 24.12.1990 по 15.05.1995 року.
Обов`язковою умовою призначення пенсії на пільгових умовах за статтею 55 Закону №796 є наявність у особи відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Таким чином, на момент звернення з заявою, страховий стаж позивача повинен становити не менше 15 років.
Відповідно до ст. 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).
Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу (абз. 2 ч. 1 ст. 24).
Відповідач при розгляді поданих позивачем документів вказував, що страховий стаж позивача становить 13 років 09 місяців 11 днів 
При цьому, до страхового стажу не зараховано періоди догляду за дитиною постраждалої від ЧК до 12 років – з 24.12.1990 по 15.05.1995, однак період з 16.15.1995 по 23.12.1995 відповідачем зараховано.
З даного приводу суд зауважує наступне.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 10.07.1984, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 24.09.1986, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 22.01.1988, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , 24.12.1987.
За змістом довідки виконавчого комітету Березівської сільської ради №307 від 22.01.2025 ОСОБА_2 , 16.05.1995 видано посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_5 від 16.05.1995.
Відповідно до довідки виконавчого комітету Березівської сільської ради №306 від 22.01.2025 ОСОБА_2 , 16.05.1995 видано посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_6 від 16.05.1995.
Відповідно до довідки виконавчого комітету Березівської сільської ради №308 від 22.01.2025 ОСОБА_3 , 16.05.1995 видано посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_6 від 16.05.1995.
Копія відповідних посвідчень знаходяться в матеріалах справи.
Вказані документи дають підстави вважати, що ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , мали статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до п. 13 ст. 30 Закону № 796-ХІІ, визначено що потерпілим дітям, визначених у п. 1-6 статті 27 цього Закону, та їх батькам надаються гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема, зарахування до стажу роботи одному з батьків часу догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею віку 12 років.
Згідно п.11 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637), час догляду одного з батьків за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку встановлюється на підставі: 
свідоцтва про народження дитини або паспорта громадянина України (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); 
посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи або довідки про видачу такого посвідчення; 
заяви особи, яка звернулася за призначенням пенсії, про те, що ніхто з батьків не скористався пільгою, передбаченою пунктом 13 статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; 
документів про те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював.
Документами, які підтверджують те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала, і те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював, є:
виписка з трудової книжки;
відомості про відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, отримані в порядку взаємного обміну інформацією;
інформація із системи персоніфікованого обліку.
Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (із змінами внесеними постановою правління Пенсійного фонду України 26.04.2017 № 9-1) (далі - Порядок № 22-1).
Відповідно до абзацу першого пункту 2.23 розділу II Порядку № 22-1 при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.
Отже, спеціальним законом, яким визначено порядок та умови зарахування певного періоду до страхового стажу, є саме Закон № 1058-IV.
Враховуючи наведене та системний аналіз наведених норм, обов`язковою умовою зарахування певного періоду до страхового стажу є проміжок часу, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені - внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
При цьому, норми п.13 ст.30 Закону № 796-XII, гарантуючи право на зарахування до стажу роботи одному з батьків часу догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею віку 12 років, можуть бути реалізовані виключно у випадку відповідності такого періоду вимогам, які визначені спеціальним Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до страхового стажу.
Тобто, умовою зарахування часу догляду за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12 років до страхового стажу матері або батька є сплата за страхових внесків в указаний період або отримання виплат по догляду за дитиною. Відповідний висновок випливає, зокрема, й зі змісту положень Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України 19.12.2003 № 21-1, де визначено перелік застрахованих осіб.
Отже, період догляду за постраждалою дитиною може бути зараховано в страховий стаж одному з батьків, який не працював і доглядав таку дитину до 12-річного віку, якщо такий догляд здійснили до 01.01.2004.
Як вбачається з наданих суду документів, позивачем не надано документів, визначених Порядком № 637, які підтверджують те, що до досягнення дитиною 12-річного віку мати не працювала.
Водночас, наявні правові підстави для зарахування до страхового стажу позивача періодів догляду за дитиною до досягнення нею 12-річного віку за період: 
з 24.12.1990 по 15.05.1995.
Таким чином, належним способом захисту та відновлення порушених прав, свобод та охоронюваних законом інтересів позивача є зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати до страхового стажу період догляду за дитиною до досягнення нею 12-річного віку з 24.12.1990 по 15.05.1995.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи наведене, позивачем на підставі належних та допустимих доказів доведено обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, тому позовні вимоги підлягають до задоволення частково.
Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 період догляду за потерпілими дітьми від Чорнобильської катастрофи до досягнення ними 12-річного віку з 24.12.1990 по 15.05.1995
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період догляду за потерпілими дітьми від Чорнобильської катастрофи до досягнення ними 12-річного віку з 24.12.1990 по 15.05.1995. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судовий збір у розмірі 532,48 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складений 19 лютого 2026 року.

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_7 )
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд.83,м. Одеса,Одеська обл.,65012, код ЄДРПОУ 20987385)

Суддя       В.В. Щербаков