МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2026 р.  	№ 400/9209/25 	
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенко В. В. розглянув у порядку спрощеного провадження, без виклику сторін, з дотриманням вимог передбачених ст.263 КАС України адміністративну справу 
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,Рішон Ле-Ціон,Ізраїль, 	
до 	Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008 	
про	визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,	
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просить суд: 1) визнати протиправними дії Головного управління ПФУ в Миколаївській області щодо визначення ОСОБА_1 як працюючого пенсіонера, як особи, якій не здійснюється масовий перерахунок розміру пенсії, протиправною бездіяльність щодо не здійснення перерахунку розміру пенсії та не виплати компенсації втрати частини доходу; 2) зобов`язати Головного управління ПФУ в Миколаївській області визначити ОСОБА_1 як непрацюючого пенсіонера, виключити з кола осіб, яким не здійснюється масовий перерахунок розміру пенсії, перерахувати розмір пенсії в порядку, передбаченому ст. 27,42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; 3) зобов`язати Головне управління ПФУ в Миколаївській області виплатити компенсацію втрати частини доходу з 23.02.2015 року по листопад 2015 року, з жовтня 2021 за невиплату пенсії у встановленому Законом розмірі.
В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є громадянином України, отримував пенсію за віком та з 2009 року виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, у зв`язку з чим йому припинено виплату пенсії. Не погоджуючись з цим, позивач звернувся до суду. Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.04.2015 по справі №2а489/111/2015 зобов`язано управління ПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , починаючи з 23.02.2015 року, в розмірі, передбаченому діючим законодавством. На виконання рішення суду від 27.04.2015 по справі № 2а-489/111/2015 позивачу було поновлено нарахування та виплату пенсії з 23.02.2015. В подальшому, листом від 27.10.2021 №1400-0403-8/71856, Головне управління ПФУ в Миколаївській області повідомило ОСОБА_1 про те, що у зв`язку з приведенням пенсійної справи ОСОБА_1 у відповідність до діючого законодавства виникла переплата пенсії у сумі 105768,67 гривень за період з 01.05.2016 по 31.10.2021. 26.11.2021 представник позивача звернувся до відповідача з проханням повідомити про підстави зменшення пенсії. Листом від 13.12.2021 Головне управління ПФУ в Миколаївській області повідомило представника позивача про відсутність підстав для перерахунків, так як постановою суду не передбачалось проведення подальших перерахунків. Розмір пенсії станом на 01.12.2021 становить 1242,77 гривень. Не погоджуючись з цим, позивач звернувся до суду. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.07.2022 по справі № 400/2277/22 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо зменшення пенсії ОСОБА_1 з жовтня 2021; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області поновити та виплатити пенсію, яку ОСОБА_1 отримував до 13.10.2021, з урахуванням раніше виплачених сум. В подальшому, позивач неодноразово звертався до суду із заявами в порядку судового контролю щодо належного виконання рішення суду. Вважаючи, що Головним управлінням ПФУ у Миколаївській області не здійснювався перерахунок пенсії позивача з 13.10.2021, не здійснювався масовий перерахунок його пенсії, позивач неодноразово звертався до відповідача, на що отримував відповіді про те, що зобов`язань щодо перерахунку пенсійної виплати в подальшому на органи пенсійного фонду не покладалось; з березня 2021 року розмір пенсії не змінюється. З наданих Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області протоколів перерахунку пенсії зазначено "не підлягає масовим перерахункам", "призначено за рішенням суду в твердому розмірі". На переконання позивача, Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області протиправно не здійснюються масові перерахунки його пенсії, в зв`язку з чим він звернувся до суду.
Відповідач позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. В письмовому відзиві вказав, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.07.2022 по справі №400/2277/22 зобов`язань щодо виключення позивача зі складу осіб, яким не здійснюється масовий перерахунок, не було покладено. Відтак, вимога позивача виключити його зі складу осіб, яким не здійснюється масовий перерахунок розміру пенсії є необгрунтованою та не підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача про виплату компенсації втрати частини доходів, відповідач вказав на те, що основними умовами для виплати суми компенсації є : 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. Таким чином, обов`язок здійснити компенсацію втрати частини доходів настає лише у випадку порушення встановлених строків виплати.
Суд розглянув справу 16.02.2025 в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, відповідно до вимог ст.263 КАС України.
Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у Головному управлінні ПФУ в Миколаївській області та з 01.08.1997 отримував пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058). 
В 2009 році нарахування та виплату пенсії позивачу було припинено, у зв`язку з його виїздом на постійне місце проживання до Ізраїлю. 
Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.04.2015 по справі №2а489/111/2015 зобов`язано управління ПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , починаючи з 23.02.2015 року, в розмірі, передбаченому діючим законодавством.
На виконання рішення суду від 27.04.2015 по справі № 2а-489/111/2015 позивачу було поновлено нарахування та виплату пенсії з 23.02.2015. 
Листом від 27.10.2021 №1400-0403-8/71856, Головне управління ПФУ в Миколаївській області повідомило ОСОБА_1 про те, що у зв`язку з приведенням пенсійної справи ОСОБА_1 у відповідність до діючого законодавства виникла переплата пенсії у сумі 105768,67 гривень за період з 01.05.2016 по 31.10.2021.
26.11.2021 представник позивача звернувся до відповідача з проханням повідомити про підстави зменшення пенсії.
Листом від 13.12.2021 Головне управління ПФУ в Миколаївській області повідомило представника позивача про відсутність підстав для перерахунків, так як постановою суду не передбачалось проведення подальших перерахунків. Розмір пенсії станом на 01.12.2021 становить 1242,77 гривень.
Не погоджуючись з цим, позивач звернувся до суду.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.07.2022 по справі №400/2277/25 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо зменшення пенсії ОСОБА_1 з жовтня 2021; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області поновити та виплатити пенсію, яку ОСОБА_1 отримував до 13.10.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.
31.08.2023 від представника ОСОБА_1 надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення МОАС від 06.07.2022 по справі №400/2277/22. В обгрунтування доцільності встановлення судового контролю представник позивача вказує на те, що відповідачем було повідомлено про перерахунок його пенсії з 06.08.2022 на виконання рішення суду по справі №400/2277/22 від 06.07.2022, зобов`язань щодо перерахунку пенсійної виплати в подальшому на органи ПФУ рішенням суду не покладалось. За твердженням позивача, управління знову виплачує пенсію у невстановленому законом розмірі.
Ухвалою суду від 18.09.2023 встановлено судовий контроль, поклавши на Головне управління ПФУ в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, Миколаїв, 54020, ЄДРПОУ 13844159) зобов`язання подати протягом двох місяців з моменту набрання законної сили цієї ухвали по справі № 400/2277/22 – звіт про виконання судового рішення.
На виконання цієї ухвали, відповідач вказав про виконання рішення суду в добровільному порядку та проведення поновлення пенсії позивачу у розмірі до 13.10.2021. Розмір доплати станом на виконання рішення суду склав 21155,14 грн. Головним управлінням забезпечено виплату доплати та пенсії у новому розмірі у березні 2023 року. Також, відповідач зазначив, що на Головне управління не покладено зобов`язань щодо поновлення виплати пенсії з 13.10.2021, в рішенні суду зазначено поновлення пенсії, яку позивач отримував до 13.10.2021.
Представник позивача неодноразово звертався до Головного управління ПФУ в Миколаївській області із заявами щодо поновлення виплати пенсії за віком, починаючи з 23.02.2015, в розмірі, передбаченому діючим законодавством.
Листом від 19.12.2023 Головне управління ПФУ в Миколаївській області повідомило, що розмір пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду склав 4336,21 гривень. Зобов`язань щодо перерахунку пенсійної виплати в подальшому на органи Пенсійного фонду та виплати компенсації втрати частини доходів на Головне управління не покладалось.
В травні 2025 року, Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області надано позивачу копії протоколів розрахунку пенсії та довідки про розмір пенсії за лютий 2015 - травень 2025 року.
З довідки Головного управління ПФУ в Миколаївській області від 08.05.2025 про розмір призначеної та фактично виплаченої пенсії за період з 23.02.2015 по 31.12.2023 вбачається, що в лютому 2015 року розмір пенсії позивача складав - 258,57 грн, з березня 2015 по квітень 2016 - 1242,77 грн, з травня 2016 по листопад 2016 - 1298,77 грн, з грудня 2016 по квітень 2017 - 1415,77 грн, з травня 2017 по вересень 2017 - 1480,77 грн, з жовтня 2017 по листопад 2018 - 2687,7 грн, з грудня 2018 по литий 2019-2694,90 грн, з березня 2019 по листопад 2019 - 3123,03 грн, з грудня 2019 по березень 2020 - 3134,87 грн, з травня 2020 по червень 2020 - 3950,88 грн, з липня 2020 по листопад 2020 - 3962,72 грн, з грудня 2020 по лютий 2021 - 3971,84 грн, з березня 2021 по червень 2021 - 4322,61 грн, з липня 2021 по травень 2025 - 4336,21 грн.
Як вбачається з протоколів перерахунку пенсії, в пенсійній справі міститься інформація про особливості "не підлягають МП", "признач. за рішення суду в твердому розмірі з 06.08.2022 по довічно".
На переконання позивача, поновлення йому пенсії у такому розмірі та встановлення особливості "не підлягають масовим перерахункам, призначено за рішенням суду в твердому розмірі", є протиправним. 

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон № 1058, який набрав чинності з 01.01.2004.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Відповідно до статті 27 Закону № 1058-ІV, розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.
При цьому, частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом;
Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.
Згідно із ч. 1 статті 28 Закону № 1058, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.
За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.
З 01.01.2018 для осіб, які досягли віку 65 років, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі 40 відсотків мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, але не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом (частина друга статті 28 Закону № 1058-ІV).
За приписами ч. 2 статті 42 Закону № 1058-ІV для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення;
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Частиною 1ст. 43 Закону № 1058 встановлено, що перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Відповідно до ч. 2 статті 43 Закону № 1058, для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.
Відповідно до п.4-3 Прикінцевих положень ЗУ №1058 пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.
При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.
Відповідачем поновлено виплату пенсії ОСОБА_1 на виконання постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.04.2015 по справі №2а489/111/2015, якою було зобов`язано управління ПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , починаючи з 23.02.2015 року, в розмірі, передбаченому діючим законодавством. 
В подальшому, Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області було приведено пенсійну справу позивача у відповідність до чинного законодавства, зменшено розмір пенсії та нараховано переплату.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.07.2022 по справі № 400/2277/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області поновити та виплатити пенсію, яку ОСОБА_1 отримував до 13.10.2021, з урахуванням раніше виплачених сум. 
Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області здійснено перерахунок пенсії позивача на виконання рішення по справі №400/2277/22, яким не було встановлено твердого розміру пенсійної виплати позивачу та щодо того, що пенсія позивача не підлягає масовим перерахункам.
Так, зі змісту резолютивної частини постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.04.2015 по справі №2а-489/111/2015 вбачається, що відповідача зобов`язано поновити пенсію за віком позивачу з 23.02.2015. Зі змісту резолютивної частини рішення МОАС по справі №400/2277/22 вбачається, що відповідача зобов`язано поновити та виплатити пенсію ОСОБА_1 , яку він отримував до 13.10.2021.
Разом з цим, при поновленні пенсії відповідач повинен був врахувати та застосувати норми ЗУ №1058, якими передбачено, що: 
- розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону
- перерахунок пенсій за віком, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Отже, з дня поновлення виплати пенсії, позивач користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно вимог Закону України № 1058-IV, будь-яких обмежень його прав, як пенсіонера, якому призначено виплату пенсії за рішенням суду наведеним Законом не встановлено.
Крім того, Законами України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік передбачається зростання мінімальної заробітної плати, у зв`язку з чим, пенсійний орган в автоматичному режимі перераховує мінімальний розмір пенсійних виплат для непрацюючих пенсіонерів, а тому, посилання відповідача на відсутність у рішенні суду зобов`язань щодо проведення перерахунку пенсії у разі збільшення розмірів мінімальної пенсії позивачу є безпідставними.
При поновленні пенсії позивачу відповідачем безпідставно розраховано її розмір без врахування масових перерахунків пенсій, оскільки Закон України №1058 не містить застережень щодо встановлення твердого розміру пенсійної виплати та заборону перерахунків пенсій осіб, які постійно проживають за межами України. 
Таким чином, перерахунок пенсій повинен здійснюватися автоматизованим способом за матеріалами пенсійних справ, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Виконання вимог закону, в тому числі, щодо проведення підвищення та перерахунку пенсій є обов`язком відповідача.
Відтак, відповідачем допущені протиправні дії щодо невиплати позивачу пенсії за віком, у законодавчо встановлених розмірах, з урахуванням збільшення розмірів у зв`язку з масовими перерахунками
Крім того, за приписами ч. 2 статті 42 Закону № 1058-ІV для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Крім індексації пенсії, передбаченої частиною першою цієї статті, у разі якщо величина середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, за минулий рік зросла, з 1 березня поточного року розмір пенсії підвищується на коефіцієнт, що відповідає не менш як 20 відсоткам темпів зростання середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні порівняно з попереднім роком, крім випадків, коли підвищення пенсійних виплат за минулий рік перевищило цей коефіцієнт. Якщо коефіцієнт підвищення пенсійних виплат у минулому році був менший, ніж зазначений у цій частині, то збільшення пенсій здійснюється з урахуванням попереднього підвищення.
Розділ XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнено пунктом 4-3 згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VIII від 03.10.2017 року, відповідно до якого пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.
Водночас, ГУ ПФУ в Миколаївській області, як свідчать встановлені обставини справи, всупереч вказаним нормам законодавства не було проведено перерахунок пенсії позивача з урахуванням встановленого законодавством мінімального розміру пенсії, підвищень, індексації, передбачених Законом України.
З огляду на викладене, враховуючи приписи ст.9 КАС України, з метою належного способу захисту порушеного права позивача, суд вбачає підстави для задоволення позову та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням встановленого законодавством мінімального розміру пенсії, підвищень, індексацій, компенсаційних виплат, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням раніше виплачених сум.
Одночасно з цим, суд зазначає, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом (ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема статі 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:
1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;
2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.
За таких обставин, відсутні підстави для необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії.
Верховний Суд у постанові від 28.10.2025 по справі №420/19263/24 наголосив на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, зумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків зумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 , з дати в межах шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, а саме з 26.02.2025 року.

Щодо позовних вимог про виплату компенсації втрати частини доходів, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
За ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).
Пунктами 2, 3 вказаного Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року.
Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:
- пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);
- соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);
- стипендії;
- заробітна плата (грошове забезпечення).
Згідно з пунктом 4 цього Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1- 3 вказаного Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Системний аналіз даних положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Вказане питання вже розглядалося Верховним Судом. Так, у постанові від 24 січня 2023 року у справі № 200/10176/19-а сформульовано висновки про те, що оскільки позивачу не був нарахований та виплачений дохід, то позовні вимоги про зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення є передчасними, а відтак правові підстави для їх задоволення відсутні.
Відповідно, за відсутності нарахованого доходу, компенсація такого доходу у зв`язку з порушенням строку його виплати проводитися не могла.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 20.04.2023 року по справі 200/11746/19-а, від 24.07.2024 по справі № 520/2674/2020.
В даному випадку, позивачу на час звернення до суду не був нарахований та виплачений дохід у вигляді перерахованого розміру пенсійної виплати за період з 23.02.2015, з жовтня 2021 року. 
Тому, заявлені позивачем вимоги є передчасними. 
Позов задовольнити частково.
При цьому, задовольняючи позовні вимоги, суд використовуючи повноваження передбачені ч.2 ст.9 КАС України, самостійно визначає формулювання резолютивної частини судового рішення, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.
Судовий збір позивачем не сплачено, оскільки ухвалою суду від 08.09.2025 позивача звільнено від сплати судового збору.
Доказів понесення інших судових виплат позивачем не надано.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 263 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,Рішон Ле-Ціон,Ізраїль НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008 13844159) задовольнити частково. 
2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо здійснення розрахунку розміру пенсійної виплати ОСОБА_1 без врахування масових перерахунків пенсій, підвищень, індексацій, компенсаційних виплат, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул.Морехідна, 1, Миколаїв, 54008, код ЄДРПОУ 13844159) здійснити перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), з урахуванням масових перерахунків пенсій, встановленого законодавством мінімального розміру пенсії, індексацій, підвищень відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_2 ) перерахований розмір пенсії, починаючи з 26.02.2025 року, з урахуванням виплачених сум.
4. В задоволенні позову ОСОБА_1 в частині позовних вимог про зобов`язання виплатити компенсацію втрати частини доходу з 23.02.2015 по листопад 2015 року, з жовтня 2021 року, відмовити. 
5. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко   
Рішення складено в повному обсязі 16.02.2026