ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/11870/25 Суддя (судді) першої інстанції: Соломко І.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2026 року м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача - Єгорової Н.М.,
суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом Державної служби України з безпеки на транспорті до Ніжинського відділу Державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа - ОСОБА_1 , про визнання протиправними дії, скасування постанови, -
ВСТАНОВИЛА:
У жовтні 2025 року позивач - Державна служба України з безпеки на транспорті звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Ніжинського відділу Державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яким просив:
- визнати протиправними дії державного виконавця Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чуб А.А. щодо закінчення виконавчого провадження за НОМЕР_1 від 26 березня 2025 року;
- визнати протиправними дії головного державного виконавця Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Андрієвської І.О. щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, постанови серії АВ №00002656 від 12 листопада 2024 року;
- зобов`язати Ніжинський відділ державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрити провадження щодо примусового виконання постанов по справах про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України АВ № 00002656 від 12 листопада 2024 року яка була подана Укртрансбезпекою заявою про примусове виконання постанови від 21 травня 2025 року за вих. № 4511/3.1.2/15-25.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2025 року позовну заяву повернуто на підставі п. 9 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку визнанням неповажними підстав пропуску строку звернення до суду.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, а справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, застосування закону, що не підлягає застосуванню.
Апелянт наголосив, що суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам щодо застосування позивачем заходів досудового врегулювання спору, а тому позовна заява подана в межах трьохмісячного строку з дня отримання відповіді начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області.
Додатково зазначив про те, що відповідно до відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану, а тому позовна заява подана відповідно до норм визначених законодавством.
У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Частиною 1 ст. 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. У позовній заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності).
Згідно з ч. 2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду:
1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів;
2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Пунктом 9 ч. 4 ст. 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою у зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Частиною 4 ст. 122 КАС України установлено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Так, предметом оскарження у цій справі є дії державного виконавця Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чуб А.А. щодо прийняття постанови від 26 березня 2025 року про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 та дії головного державного виконавця Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Андрієвської І.О. щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, оформлена повідомленням від 28 травня 2025 року №126455.
Водночас, з указаними позовними вимогами до суду позивач звернувся 29 жовтня 2025 року.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2025 року позовну заяву Державної служби України з безпеки на транспорті залишено без руху, встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності його пропуску та заяви про залучення в якості третьої особи відповідно до ч. 4 ст. 49 КАС України.
14 листопада 2025 року позивачем подано до Чернігівського окружного адміністративного суду заяву про виконання вимог ухвали з клопотанням про поновлення строку звернення до суду та клопотанням про залучення третьої особи.
Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на подачу адміністративного позову, позивач зазначав про те, що відповідно до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Крім того Укртрансбезпекою вживались заходи досудового врегулювання спору та лише 17 жовтня 2025 року надійшла відповідь начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області, а тому позов подано в межах десятиденного строку з дня отримання вказано відповіді.
Як вбачається зі змісту позовної заяви та заяви про поновлення строку звернення до суду постанова державного виконавця від 26 березня 2025 року про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 отримана позивачем 08 травня 2025 року.
Судом першої інстанції встановлено, що 21 травня 2025 року за вих. № 4511/3.1.2/15-25 Укртрансбезпека повторно направила постанову серії АВ № 00002656 від 12 листопада 2024 року для примусового виконання до Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
08 липня 2025 року за вх. № 8753/0/7-25 надійшло повідомлення головного державного виконавця Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Андрієвської І.О. від 28 травня 2025 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. 
Отже про порушення своїх прав позивач дізнався 08 травня 20025 року щодо вчинення дій державним виконавцем по прийняттю постанови про закінчення виконавчого провадження від 26 березня 2025 року та 08 липня 2025 року щодо прийняття державним виконавцем повідомлення від 28 травня 2025 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, про що вірно зазначено судом першої інстанції.
Щодо посилання апелянта на застосування досудового порядку вирішення спору та необхідності застосування до спірних правовідносин ч. 4 ст. 122 КАС України, а саме трьохмісячного строку з моменту отримання листа Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області від 17 жовтня 2025 року, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (ч. 2).
Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня (ч. 3).
Як вбачається з матеріалів справи Державною службою України з безпеки на транспорті направлено начальнику Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скаргу від 15 липня 2025 року № 6168/3.1.2/15-25 на дії або бездіяльність виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби, якою просив перевірити законність закриття виконавчого провадження №7686657 від 26 березня 2025 року та неприйняття до виконання постанови АА №002656 від 12 листопада 2024 року та розглянути питання про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 26 березня 2025 року НОМЕР_1 та стягнути з боржника залишок суми штрафу.
18 серпня 2025 року за вх. № 10308/0/7-25 до Укртрансбезпеки надійшла постанова про перевірку виконавчого провадження від 31 липня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги, визнано дії державного виконавця Чуб В.В. такими, що відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження".
Позивачем направлено до Східного міжрегіонального управління юстиції скаргу від 27 серпня 2025 року № 6101/3.1.2/14-25 на постанови про перевірку виконавчих проваджень, згідно з якою останній просив скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 26 березня 2025 року НОМЕР_1, скасувати постанови про результати перевірки виконавчих проваджень НОМЕР_1 та НОМЕР_2, зобов`язати Ніжинський відділ державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скаргу вжити всіх необхідних заходів для стягнення з боржника залишку суми штрафу.
25 вересня 2025 на адресу позивача надійшов лист Начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області від 24 вересня 2025 року №30994/34042-23-25/15.7, яким було повідомлено про те, що оскільки скарга подана з порушенням процедури визначеної ч. 3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", остання розглянута в порядку Закону України "Про звернення громадян".
Також позивач звернувся до начальника управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області із скаргою від 03 жовтня 2025 року №8607/3.1.2/15-25, якою просив скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 26 березня 2025 року НОМЕР_1, скасувати постанови про результати перевірки виконавчих проваджень НОМЕР_1 та НОМЕР_2, зобов`язати Ніжинський відділ державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скаргу вжити всіх необхідних заходів для стягнення з боржника залишку суми штрафу.
17 жовтня 2025 року позивачем отримано лист начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області від 17 жовтня 2025 року №33974/33973-23-25/15.7, яким повідомлено про те що постанова від 26 березня 2025 року про закінчення виконавчого провадження не скасована та є чинною, а тому виконавче провадження не може бути розпочато знову.
Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року по справі №240/6005/18 проаналізувавши норми процесуального законодавства, а саме - КАС України погодився з висновками судів попередніх інстанції, що направлення позивачем відповідних звернень та скарг не є досудовим врегулюванням спору в розумінні КАС України, а тому не може бути підставою для встановлення тримісячного строку для звернення до суду.
Таким чином, доводи апелянта про неврахування судом першої інстанції положень ч. 4 ст. 122 КАС України є помилковими. Крім того, звернення позивача до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець не позбавляло його можливості звернутися до суду з адміністративним позовом в межах строку встановленого ст. 287 КАС України, що є спеціальною для даної категорії справ.
Посилання апелянта на "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" щодо переривання визначених вказаним Законом строків до при припинення або скасування воєнного стану в Україні, колегія суддів вважає помилковим, оскільки зазначені строки не поширюються на строк звернення до адміністративного суду.
Отже враховуючи встановлені обставини, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо неповажності причин пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом та наявності підстав для повернення позовної заяви.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, - 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Н.М. Єгорова 
Судді Є.О. Сорочко
Є.В. Чаку