ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/1864/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Л.В. Поліщук,
суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ТЕУС ТЕРМІНАЛ” 
на рішення Господарського суду Одеської області від 03.12.2025 (суддя Ю.М. Невінгловська, м. Одеса, повне рішення складено 03.12.2025)
у справі №916/1864/25
за позовом Акціонерного товариства “УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ” в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця” Акціонерного товариства “УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ” 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “ТЕУС ТЕРМІНАЛ”
про стягнення 57955,56 грн,
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2025 року Акціонерне товариство “УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ” в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця” Акціонерного товариства “УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ” звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “ТЕУС ТЕРМІНАЛ” 57955,56 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що затримка вагонів відповідача на станції Синельникове І філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» зумовила нарахування відповідачу плати за користування вагонами у сумі 57955,56 грн, від сплати яких Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕУС ТЕРМІНАЛ" безпідставно ухиляється. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.12.2025 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “ТЕУС ТЕРМІНАЛ” на користь Акціонерного товариства “УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ” в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця” Акціонерного товариства “УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ” заборгованість у розмірі 57955,56 грн, а також 2422,40 грн судових витрат.
Судове рішення мотивоване доведеністю позивачем правомірності нарахування відповідачу плати за користування вагонами у заявленій до стягнення сумі.
Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги
Не погодившись з ухваленим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю “ТЕУС ТЕРМІНАЛ” звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 03.12.2025 у справі 916/1864/25 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Апелянт зазначає, що акти загальної форми, надані залізницею, складені з порушенням вимог нормативних документів, а саме Статуту залізниць України та Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 №644, без урахування дотримання технологічної спроможності та можливості оброблення визначеної кількості вагонів, технологічного часу на обробку поданої партії вагонів, зазначеної у договорі №ПР/ М21414/НЮдч від 28.09.2021 про подачу та забирання вагонів при станції Синельникове 1 філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця». 
Скаржник вважає, що затримка з подачі вагонів виникла саме через допущення залізничною станцією порушення черговості допуску вагонів на навантаження, що призвело до значного завантаження колій та до вимушеної затримки, а також через зайнятість маневрового локомотива або його відсутність, що призвело до значної затримки на коліях навантаження.
Крім того, скаржник зауважує про те, нормативними документами не передбачено застосування двократного розміру за зберігання залізничного рухомого складу, а також вважає підстави для нарахування збору за зберігання вантажу в т.ч. у двократному розмірі за накопичувальною карткою ф.ФДУ-92 №19069002 відсутні, оскільки остання не є належним доказом на підтвердження вимог позивача, враховуючи, що з її копії, доданої до позовної заяви вбачається, що на накопичувальній картці з №19060859, у підписі якої було відмовлено і є відмітка щодо цього відповідача, внесені рукописні виправлення та номер накопичувальної картки змінено на 19069002.
Позиція позивача щодо апеляційної скарги
У відзиві на апеляційну скаргу позивач навів доводи на спростування апеляційної скарги та просить відмовити у її задоволенні, а оскаржуване рішення залишити без змін. Зокрема, позивач зазначає, що акти загальної форми ГУ-23, які складені у зв`язку із затримкою вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕУС ТЕРМІНАЛ» містять відмітку про те, що вони були пред`явлені на підпис представнику відповідача, який від підпису відмовився. Акти складені у відповідності до вимог пункту 8 Правил користування вагонами, пункту 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002 та містять інформацію про причину затримки вагонів на станції призначення та час початку і закінчення затримки з вини відповідача, у зв`язку з чим позивачем за час затримки правомірно здійснено нарахування плати, в загальному розмірі 57955,56 грн, що підтверджується накопичувальною карткою №1409001 від 14.06.2024 та накопичувальною карткою №1409002 від 19.06.2024.
Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції
Апеляційну скаргу зареєстровано 23.12.2025 за вх.№5231/25.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2025 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.12.2025 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “ТЕУС ТЕРМІНАЛ” на рішення Господарського суду Одеської області від 03.12.2025 у справі №916/1864/25 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. Доручено Господарському суду Одеської області надіслати матеріали справи №916/1864/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
30.12.2025 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи.
Між тим, судді – учасники колегії суддів перебували у відпустках (суддя К.В. Богатир - з 29.12.2025 по 07.01.2026, суддя С.В. Таран - з 29.12.2025 по 09.01.2026), з огляду на що питання щодо апеляційної скарги вирішувалось 12.01.2026.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “ТЕУС ТЕРМІНАЛ” на рішення Господарського суду Одеської області від 03.12.2025 у справі №916/1864/25. 
Згідно із частинами першою, другою та десятою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі; розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи; апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
З огляду на ціну позову у даній справі, що становить 57955,56 грн і є меншим ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, перегляд оскаржуваного рішення за апеляційною скаргою вказаною ухвалою від 12.01.2026 постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Також вказаною ухвалою від 12.01.2026 встановлено позивачу строк до 26.01.2026 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до 26.01.2026 подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи.
23.01.2026 до суду апеляційної інстанції від Акціонерного товариства “УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ” в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця” Акціонерного товариства “УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ” надійшов відзив на апеляційну скаргу №НЮк-04/76 від 23.01.2026 (вх.№5231/25/Д4 від 23.01.2026).
В силу статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне
Фактичні обставини справи
30.06.2020 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (Перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕУС ТЕРМІНАЛ" (Замовник) укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №39166914/2020-0001 (далі договір №39166914/2020-0001 від 30.06.2020), про що свідчить підписана електронним підписом зі сторони відповідача заява про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення вказаного договору та підписане електронним підписом зі сторони позивача повідомлення про укладення цього договору.
Відповідно до пункту 1.1 договору №39166914/2020-0001 від 30.06.2020 предметом цього договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг і проведення розрахунків за ці послуги.
У пункті 1.2 договору №39166914/2020-0001 від 30.06.2020 визначено, що при виконанні даного договору сторони використовують такі скорочені найменування нормативно-правових актів:
-Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі Статут залізниць України);
-Правила перевезення вантажів, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082 (далі Правила перевезення вантажів);
-Правила планування перевезень вантажів (статті 17-21 Статуту), затверджені наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 №873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2002 за №1030/7318 (далі Правила планування перевезень вантажів);
-Правила користування вагонами і контейнерами, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за №165/3458 (далі Правила користування вагонами);
-Збірник Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги та Коефіцієнти, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів, затверджені наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356 (далі Збірник Тарифів, Коефіцієнти, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів, відповідно);
-Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі СМГС);
-Конвенція про міжнародні залізничні перевезення (далі КОТІФ).
В силу пункту 1.3 договору №39166914/2020-0001 від 30.06.2020 наведені нижче визначення вживаються у договорі в такому значенні:
-власний вагон Перевізника вантажний вагон, яким Перевізник володіє на праві власності або іншій правовій підставі;
-вагон Замовника вантажний вагон, крім власного вагона Перевізника і вагона залізниці іншої держави, яким Замовник володіє на праві власності або іншій правовій підставі, або власний вагон іншого оператора (крім Перевізника), наданий Замовнику для організації перевезень;
-ЕПД електронний перевізний документ;
-маршрутний поїзд вантажний поїзд, одночасно пред`явлений до перевезення замовником, який відповідає установленій Перевізником масі та/або довжині та прямує без переробки на одну станцію призначення/вихідну станцію. Маршрутний поїзд може бути оформлений одним або декількома перевізними документами;
-перевезення послуга, в процесі надання якої Перевізник зобов`язується доставити довірений Замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а Замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому договором порядку. Перевезення оформлюється накладною відповідно до договору, Статуту залізниць України, Збірника Тарифів та Коефіцієнтів, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів, Правил перевезення вантажів, СМГС, КОТІФ відповідно;
-первинні документи документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення, зокрема: перевізні документи, зведена відомість, накопичувальна картка, відомість плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, інші;
-послуги, пов`язані з організацією та здійсненням перевезення вантажів послуги, що надаються Перевізником Замовнику згідно з договором (додатків до нього), у тому числі на підставі окремої заявки Замовника;
-розрахункові документи документи, що відображають розрахунки між сторонами та формуються на підставі первинних документів.
За умовами пункту 1.4 договору №39166914/2020-0001 від 30.06.2020 надання послуг за договором може підтверджуватись одним з таких документів: накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами.
Договір є публічним договором, за яким Перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх Замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Пропозиції та зміни до договору приймаються і враховуються відповідно до пунктів 9.3 та 9.4 договору та законодавства (пункт 1.5 договору №39166914/2020-0001 від 30.06.2020).
Пунктом 1.6 договору №39166914/2020-0001 від 30.06.2020 передбачено, що договір, з урахуванням змін до нього, оприлюднюється Перевізником як публічна пропозиція для укладення на веб-сайті https://uz-cargo.com/, з накладенням кваліфікованого електронного підпису (далі КЕП).
Згідно з пунктом 1.7 договору №39166914/2020-0001 від 30.06.2020 договір укладається шляхом надання Перевізником пропозиції укласти договір (оферти) і прийняття в цілому пропозиції (акцепту) другою стороною. Приймаючи пропозицію укласти договір, друга сторона засвідчує, що ознайомилась та згодна з усіма умовами договору.
У пункті 1.10 договору №39166914/2020-0001 від 30.06.2020 вказано, що договір є укладеним з дня надання Замовнику Перевізником інформаційного повідомлення про укладення договору, але не раніше дня введення його в дію відповідно до пункту 12.1 договору.
За умовами договору Замовник зобов`язаний, зокрема:
-сплачувати послуги Перевізника та інші платежі, належні Перевізнику за договором з сум внесеної передоплати за кодом платника. Самостійно визначати розмір попередньої оплати та періодичність її внесення на підставі діючих тарифів та умов договору, при цьому зобов`язаний враховувати обсяг запланованих перевезень, вагонообіг, строк перебування вагону за межами України та інших послуг Перевізника (пункт 2.1.4 договору №39166914/2020-0001 від 30.06.2020);
-відшкодовувати Перевізнику витрати, пов`язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів з причин, що не залежать від Перевізника, які виникли на станціях залізниць України, зокрема, з наступних причин: неправильне оформлення відправниками перевізних документів; недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення; перевірка вантажів (маси вантажу) митними та іншими державними органами контролю; недотримання технічних умов розміщення та кріплення вантажів; недостатність грошових коштів та закриття коду платника; інші причини. Оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника (пункт 2.1.5 договору №39166914/2020-0001 від 30.06.2020);
-у строки, встановлені розділом 4 договору, підписувати акти звіряння розрахунків, зведені відомості. Підписувати не пізніше двох робочих днів від дня надання послуг накопичувальні картки зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) форми ФДУ-92, відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, відомості плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, відомості плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу форми ГУ-46а. А у випадку оформлення вказаних вище документів в паперовій формі на вимогу Замовника - підписувати та надавати Перевізнику не пізніше двох робочих днів від дня надання такої його вимоги (пункт 2.1.7 договору №39166914/2020-0001 від 30.06.2020).
Перевізник відповідно до даного договору зобов`язаний:
-приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) Замовника або у власних вагонах (контейнерах) Перевізника, надавати власні вагони (контейнери) Перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками Замовника, згідно з інформацією, розміщеною у системі планування перевезень, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до договору та Збірнику тарифів (пункт 2.3.2 договору №39166914/2020-0001 від 30.06.2020);
-складати документи, передбачені пунктами 1.3., 1.4 та розділом 4 договору, щодо нарахування сум платежів (пункт 2.3.5 договору №39166914/2020-0001 від 30.06.2020).
В силу пункту 3.1 договору №39166914/2020-0001 від 30.06.2020 розмір провізних платежів за перевезення вантажу у вагонах Замовника та вагонах залізниць інших держав, додаткових зборів, пов`язаних з перевезенням, розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірника Тарифів.
Відповідно до пункту 7.3 договору №39166914/2020-0001 від 30.06.2020 строк позовної давності за вимогами Перевізника до Замовника, що випливають з правовідносин сторін за договором, становить один рік.
Невід`ємною частиною договору є додатки, зокрема: додаток 1-1 "Ставки плати за додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, що надаються за вільними тарифами" та додаток 1-4 "Умови накопичення вагонів" (пункт 14 договору №39166914/2020-0001 від 30.06.2020).
Згідно з пунктом 1 додатку №1-4 до договору №39166914/2020-0001 від 30.06.2020 на окреме замовлення Перевізник надає послуги Замовнику з накопичення порожніх та/або з вантажем власних вагонів Перевізника та/або вагонів Замовника на коліях загального користування станцій накопичення для відправлення їх групами, маршрутними поїздами або контейнерними поїздами на станції призначення (далі накопичення вагонів).
За умовами пункту 2 додатку №1-4 до договору №39166914/2020-0001 від 30.06.2020 станціями накопичення можуть бути станції відправлення та/або станції на шляху прямування вагонів до станції призначення.
Пунктами 3-8 додатку №1-4 до договору №39166914/2020-0001 від 30.06.2020 передбачено, що для організації накопичення вагонів Замовник направляє для погодження Перевізником звернення із зазначенням бажаних станцій накопичення та максимальної кількості вагонів, що може бути накопичено на кожній з них. Строк розгляду Перевізником такого звернення становить не більше ніж 15 робочих днів. За результатом розгляду звернення Замовника Перевізник інформує про можливість накопичення вагонів із зазначенням станцій накопичення та кількості вагонів, що може бути накопичено на них, або надає обґрунтовану відмову. В межах узгоджених станцій накопичення та кількості вагонів, що може бути накопичено, Замовник щомісячно надає Перевізнику на такі станції накопичення заявки на накопичення вагонів із зазначенням: станції накопичення; граничної кількості вагонів для накопичення; розподілу для накопичення вагонів за їх видами, різновидом вантажу, станції призначення; періоду дії такої заявки. На станціях накопичення на шляху прямування Перевізник контролює накопичення вагонів відповідно до заявки Замовника для подальшого формування поїзду та відправлення на станцію призначення. Початком накопичення вагонів є: на шляху прямування порожніх та/або з вантажем прибуття вагонів на станцію накопичення; на станції відправлення момент фактичної передачі Замовником вагонів Перевізнику. Часом закінчення накопичення вагонів є: на шляху прямування порожніх та/або з вантажем формування поїзду з таких вагонів; на станції відправлення приймання останнього вагону Перевізником. Час перебування вагонів на коліях загального користування станції накопичення відображається в акті загальної форми ГУ-23.
Також у матеріалах справи наявна копія договору №ПР/М-21414/НЮдч від 28.09.2021 про подачу та забирання вагонів Товариству з обмеженою відповідальністю “СИНЕЛЬНИКОВЕ-АГРО” при станції Синельникове І регіональної філії “Придніпровська залізниця” акціонерного товариства “Українська залізниця” (далі – Договір про подачу та забирання).
За пунктом 1 договору про подачу та забирання, згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору здійснюється подача, розставлення на місця навантаження, вивантаження і забирання вагонів з під`їзної колії, яка належить Залізниці та примикає через стрілку №317 до колії №24 станції Синельникове І регіональної “Придніпровська залізниця” акціонерного товариства “Українська залізниця” і обслуговується локомотивом залізниці. 
За пунктом 4 договору про подачу та забирання, рух поїздів на під`їзній копії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць Україна, Інструкція з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, Інструкції з сигналізації на залізницях України, Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії.
Згідно пункту 5 договору про подачу та забирання, вагони на під`їзну колію додаються після повідомлення, яке передається відповідальним працівником станції Синельникове І по телефону відповідальному працівнику Користувача не пізніше ніж за 2 години до подавання вагонів з реєстрацію у Книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження форми ГУ-2.
Відповідно до пункту 6 договору про подачу та забирання, вагони на під`їзну колію подаються локомотивом залізниці із розставленням на місцях завантаження.
Здача вагонів провадиться на місцях завантаження. Загальна кількість вагонів, які передаються на під`їзну колію однією групою, не більше 10 вагонів (40 вісей), вага групи вагонів не повинна перевищувати 800 тон.
Пунктом 8 договору про подачу та забирання, приймання вагонів при забиранні їх залізницею здійснюється на місцях завантаження.
Згідно пункту 9 договору про подачу та забирання, максимальна переробна спроможність вантажних пунктів:
колія 28, навантаження – зернові вантажі, термін виконання вантажних операції – 0,57 год., середньодобова переробна спроможність, ваг. – 5;
колія 29, навантаження/вивантаження – навантаження, найменування вантажу - зернові вантажі, термін виконання вантажних операції – 0,57 год., середньодобова переробна спроможність, ваг. – 5.
За пунктом 10 договору про подачу та забирання, час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту подачі вагонів на під`їзну колію до моменту отримання Залізницею повідомлення Користувача про готовність вагонів до забирання кінці на балансі Залізниці.
Згідно пункту 13 договору про подачу та забирання, Користувач сплачує залізниці плату:
- за подачу та забирання вагонів згідно таблиці 2 параграфу 1 розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги (далі - Тарифного керівництва № 1) з урахуванням діючих коефіцієнтів;
- за користування вагонами (контейнерами) згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами;
- за зберігання вантажів у вагонах згідно з Правилами зберігання вантажів за ставками Тарифного керівництва № 1 розділ 1 п. 2.1;
- за маневрову роботу згідно Тарифного керівництва № 1, Розділ ІІІ, параграф 1, пункт 1.8;
- інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, що виконує Залізниця для Користувача згідно Тарифним керівництвом № 1 та іншими діючими нормативними документами. 
Збори і плати вносяться на підставі статті 62 Статуту залізниць України у національній валюті України, на умовах попередньої оплати на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії “Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень” акціонерного товариства “Українська залізниця”.
За пунктом 20 договору про подачу та забирання вагонів, він вважається укладеним з моменту підписання його Сторонами і діє з “02” жовтня 2021 року до 01” жовтня 2026 року включно.
У матеріалах справи наявна копія Наказу №117/164 від 27.05.2024 за яким на вагони №58548090, №95107918, №95073482 порожні, які прибули 25.05.2024 о 12:00 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю “ТЕУС ТЕРМІНАЛ”, в зв`язку з зайнятим фронтом Товариства з обмеженою відповідальністю «Синельникове-Агро», очікуванням подавання вагонів під навантаження, на підставі статті 36 Статуту залізниць України збільшити збір за зберігання вантажу 2-х кратного розміру згідно ставок тарифного керівництва №1 розділу 3.
Товариством з обмеженою відповідальністю “ТЕУС ТЕРМІНАЛ” складено накладні на перевезення вантажу, а саме:
- №42359760 за якою видача вантажу була здійснена 25.05.2024, про що вантажоодержувача повідомлено 25.05.2024 об 11:50 год.;
- №42359737 за якою видача вантажу була здійснена 25.05.2024, про що вантажоодержувача повідомлено 25.05.2024 об 11:50 год.;
- №42359786 за якою видача вантажу була здійснена 25.05.2024, про що вантажоодержувача повідомлено 25.05.2024 об 11:50 год.
Згідно з наявними в матеріалах справи копіями Актів загальної форми (форма ГУ-23) на віднесення на відповідальність на вантажовласника Товариство з обмеженою відповідальністю “ТЕУС ТЕРМІНАЛ”, працівниками залізниці зафіксовано затримку вагонів станції призначення в очікуванні подачі за №95073482, №58548090, №95107918 під вантажні операції з вини клієнта, а саме вагони простоюють в очікуванні звільнення вантажного фронту, зокрема:
- Акт загальної форми №527 від 25.05.2024, час початку затримки вагонів 25.05.2025 12:00 (представник Товариства з обмеженою відповідальністю “ТЕУС ТЕРМІНАЛ” від підпису акту відмовився);
- Акт загальної форми №632 від 11.06.2024, час початку затримки вагонів 25.05.2025 12:00, час закінчення затримки вагонів 11.06.2024 15:30 (представник Товариства з обмеженою відповідальністю “ТЕУС ТЕРМІНАЛ” від підпису акту відмовився).
Відповідно до накопичувальної картки №1409001 від 14.06.2024 Товариству з обмеженою відповідальністю “ТЕУС ТЕРМІНАЛ” нараховано збір за зберігання вантажів згідно Наказу №117/164 на загальну суму 1455,40 грн (яка підписана представником вантажовласника із запереченнями, а саме – “Відмовлено в оплаті нарахованої суми через порушення залізницею вимог Статуту та тарифного керівництва №1”.
Згідно накопичувальної картки №1409002 від 19.06.2024 Товариству з обмеженою відповідальністю “ТЕУС ТЕРМІНАЛ” нараховано збір за зберігання вантажів за актом №632 на загальну суму 46853,70 грн, яка підписана представником вантажовласника із запереченнями, а саме – “Відмовлено через порушення залізницею вимог Правил перевезень вантажів та Договору на подавання та забирання вагонів.”
З книги обліку договорів про експлуатацію залізничних під`їзних колій і про подачу та забирання вагонів по станції Синельникове І, ф.ГУ-55Б вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю “СИНЕЛЬНИКОВЕ АГРО” та Товариством з обмеженою відповідальністю “ТЕУС ТЕРМІНАЛ” в період з 10.04.2024 по 31.12.2024 діяла угода про подачу та забирання вагонів на даній станції.
Також у матеріалах справи наявна копія Інструкції про порядок обслуговування і організацію руху на під`їзній колії Товариства з обмеженою відповідальністю “СИНЕЛЬНИКОВЕ-АГРО” яка примикає до станції Синельникове І регіональної філії “Придніпровська залізниця”.
Відповідно до пункту 2.1 Інструкції, прибирання і подавання вагонів на під`їзній колії здійснюється маневровим порядком локомотивом і складською бригадою станції Сильникове І, цілодобово по узгодженню сторін.
За пунктом 2.3 Інструкції, про заїзд на під`їзду колію для подавання і прибирання вагонів комерційний агент станції по телефону узгоджує порядок заїзду у майстра вантажно-розвантажувальних робіт.
Предметом спору у даній справі є вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 57955,56 грн, плати за користування вагонами, яка була нарахована за накопичувальною карткою №1409001 від 14.06.2024 та накопичувальною карткою №1409002 від 19.06.2024 у зв`язку з затримкою вагонів відповідача на станції Синельникове І та від сплати якої Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕУС ТЕРМІНАЛ" безпідставно ухиляється. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції послався на доведеність позивачем правомірності нарахування відповідачу плати за користування вагонами у заявленій до стягнення сумі.
Позиція суду апеляційної інстанції
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновком Господарського суду Одеської області про задоволення позову з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.
Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.
За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.
Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.
Частиною першою статті 634 Цивільного кодексу України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно з частиною другою статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.
Колегія суддів вбачає, що укладений між сторонами договір №39166914/2020-0001 від 30.06.2020 є договором про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.
Зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).
Укладаючи договір сторони останнього мають право очікувати на те, що все, що обумовлено укладеним між ними правочином, буде виконано контрагентом зацікавленої сторони. Зазначене випливає з норми статті 629 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а також відповідає загальноприйнятому принципу pacta sunt servanda.
Отже, договір №39166914/2020-0001 від 30.06.2020 став належною підставою виникнення у сторін за цим договором господарського зобов`язання відповідно до статей 11, 202, 509 Цивільного кодексу України.
Спеціальне законодавство про залізничний транспорт загального користування регулюється Законом України "Про транспорт", Законом України "Про залізничний транспорт", Статутом залізниць України (далі Статут) та іншими актами законодавства України, зокрема, Правилами користування вагонами і контейнерами.
За приписами статей 2, 3 Статуту ним визначаються обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту. Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.
Згідно зі статтею 46 Статуту одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу.
Для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств у взаємодії із залізничним транспортом загального користування призначено під`їзні колії (стаття 64 Статуту).
Статтею 71 Статуту передбачено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій, визначаються договором. Подача і забирання вагонів, а також маневрова робота на залізничних коліях, що належать підприємствам, здійснюються їх локомотивами. Якщо підприємство не має свого локомотива, подача і забирання вагонів та маневрова робота провадяться локомотивом залізниці за плату згідно з тарифом. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).
В силу статті 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.
За умовами пунктом 3 Розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами Облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, які складаються на підставі пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, пам`яток про видачу/ приймання контейнерів форми ГУ-45к, повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, актів загальної форми ГУ-23. За договором між вантажовласником і залізницею всі ці документи можуть оформлятися і надаватися в електронному вигляді. Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.
У пункті 4 Розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами вказано, що відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами. Відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред`явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці. У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов`язаний підписати відомість із зауваженнями. Відомість плати за користування вагонами (контейнерами) складається у трьох примірниках - два для залізниці і один для вантажовласника, окремо для вагонів і для контейнерів. Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника. Час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у Пам`ятці про подавання/забирання вагонів, яка оформляється після закінчення приймально-здавальних операцій.
Плата за користування нараховується за кожний вагон і контейнер після прийняття його залізницею від вантажовласника. У разі неповернення залізниці вантажовласником вагона (контейнера) протягом 15 діб після прийняття їх вантажовласником плата за користування за ці 15 діб, а потім за кожні 5 діб стягується, не очікуючи повернення вагона (контейнера) (пункт 5 Розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами).
Пунктами 6, 7 Розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами визначено, що час користування обчислюється окремо для кожного вагона і контейнера за його номером. Номерному обліку часу користування підлягають усі вагони і контейнери, подані під вантажні операції на місцях загального користування, а на місцях незагального користування - вагони і контейнери парку залізниць України й інших держав, передані на під`їзні колії або орендовані ділянки колій. Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. Час користування вагонами на залізничних під`їзних коліях, що обслуговуються локомотивами власників колій, обчислюється з моменту їх передавання на передавальних коліях.
Відповідно до пунктів 8, 10 Розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією.
Згідно з пунктами 12-15 Розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника; час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці. Розмір плати за користування вагонами і контейнерами в залежності від часу користування встановлюється згідно з чинним законодавством. За час перебування на під`їзних коліях та інших місцях незагального користування вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, плата не вноситься. Якщо такі вагони затримані на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення з причин, що залежать від вантажовласника, то плата за користування сплачується в розмірі 50 відсотків.
Випадки, за яких вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами, передбачені пунктом 16 Розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами, а саме:
а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи;
б) у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність; вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником;
в) у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред`явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці; час такої затримки зазначається у графі "Примітки" пам`ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами).
Причина звільнення від плати за користування вагонами і контейнерами зазначається у графі "Примітки" відомості плати за користування вагонами (контейнерами).
В силу пункту 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, акти загальної форми складаються (окрім іншого), як у випадку затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства, так і в інших випадках для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.
Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).
Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях та містити неточності у встановленні обставин, які мають вирішальне значення для правильного вирішення спору, натомість висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки мають бути вичерпними, відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами.
Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною в постанові від 05.06.2020 у справі №920/528/19.
Належним і допустимим доказом на підтвердження факту настання відповідних подій - затримки вагонів на станції, є акт загальної форми ГУ-23, що складений згідно з додатком №6 до Правил користування вагонами і контейнерами.
Саме така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена в постанові від 04.07.2018 у справі № 904/5743/16.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що наявні у матеріалах справи акти загальної форми ГУ-23 виступають належними та допустимими доказами затримки вагонів на станції Синельникове І регіональної філії “Придніпровська залізниця” внаслідок зайнятості фронту вивантаження під`їзної колії Товариства з обмеженою відповідальністю «СИНЕЛЬНИКОВЕ – АГРО» вагонами відповідача. 
Водночас, посилаючись на наявність певних недоліків оформлення актів загальної форми, відповідач не спростовує сам факт затримки вагонів. Жодних доказів на підтвердження існування підстав для звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами, передбачених пунктом 16 Розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами, Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕУС ТЕРМІНАЛ" до місцевого господарського суду також не подано.
Враховуючи вищевикладене, з урахуванням положень наведених норм чинного законодавства та встановлених фактичних обставин справи, зокрема, беручи до уваги підтвердження належними доказами факту затримки вагонів на станції Синельникове І регіональної філії “Придніпровська залізниця” з вини відповідача та не надання при цьому останнім ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення жодного доказу, який би спростував наявність такого порушення або засвідчив би існування обставин, за яких відповідач, як вантажовласник, звільняється від плати за користування вагонами, Південно-західний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності нарахування відповідачу плати за користування вагонами у сумі 57955,56 грн, тим більше що зазначений розмір плати підтверджується документально і його конррозрахунку Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕУС ТЕРМІНАЛ" надано не було.
При цьому доводи скаржника про те, позивачем здійснено нарахування за користування вагонами, зокрема за накопичувальною карткою ф.ФДУ-92 №19069002 в розмірі 46853,70 грн яка не є належним доказом на підтвердження вимог позивача, оскільки з копії відповідної накопичувальної картки вбачається, що на накопичувальній картці з №19060859, у підпису якої було відмовлено і є відмітка щодо цього відповідача, внесені рукописні виправлення та номер накопичувальної картки змінено на №19069002, колегія суддів відхиляє, оскільки по-перше, виправлення номеру накопичувальної карти жодним чином не свідчить про недостовірність інформації яка міститься в ній, а по-друге, хоча відповідна накопичувальна карта і підписана відповідачем із запереченнями через порушення залізницею, на його думку, вимог Статут залізниць України та Тарифного керівництва № 1, однак, в чому саме виражено порушення відповідачем не зазначено.
Щодо тверджень скаржника про те, що нормативними документами не передбачено застосування двократного розміру за зберігання залізничного рухомого складу, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно пункту 2.2. розділу ІІІ Збірника тарифів, при виникненні на станції ускладнень, пов`язаних із несвоєчасним вивантаженням і вивезенням вантажів одержувачами (експедиторами), начальник залізниці має право збільшити ставку збору за зберігання вантажів до двократного розміру. Підвищена ставка вводиться після двох годин з моменту повідомлення одержувача про введення підвищеної ставки, але не раніше ніж через 24 години після закінчення терміну безоплатного зберігання.
Статтею 36 Статуту залізниць України передбачено, що у разі виникнення ускладнень на станції у зв`язку з несвоєчасним вивантаженням і вивезенням вантажів начальник залізниці має право збільшувати розмір збору за їх збереження до двократного розміру. Начальник залізниці, уповноважені ним керівники організацій, що входять до складу залізниці, відповідно до Правил мають право на укладення договорів про збереження вантажів на складах станцій або у вагонах.
Позивач скористався передбаченим законодавством правом на збільшення розміру збору за збереження вантажу до двократного про що свідчить наявна в матеріалах справи копія Наказу №117/164 від 27.05.2024 в якому значиться про те, що на вагони №58548090, №95107918, №95073482 порожні, які прибули 25.05.2024 о 12:00 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю “ТЕУС ТЕРМІНАЛ”, в зв`язку з зайнятим фронтом Товариства з обмеженою відповідальністю «Синельникове-Агро», очікуванням подавання вагонів під навантаження, на підставі статті 36 Статуту залізниць України збільшити збір за зберігання вантажу 2-х кратного розміру згідно ставок тарифного керівництва №1 розділу 3.
Враховуючи наведене, розрахунок збору за зберігання вантажу у двократному розмірі здійснений позивачем відповідно до вимог чинного законодавства.
Твердження апелянта про те, що затримка з подачі вагонів виникла саме через допущення залізничною станцією порушення черговості допуску вагонів на навантаження, що призвело до значного завантаження колій та до вимушеної затримки, а також через зайнятість маневрового локомотива або його відсутність, що призвело до значної затримки на коліях навантаження, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки доказів звернення відповідача до позивача про складання актів загальної форми на відповідальність залізниці з причини очікування маневрових засобів для виведення завантажених вагонів на зважування або дозування за спірний період відповідачем до суду не надано. В свою чергу наявні в матеріалах справи пам`ятки про забирання вагонів, які підписані відповідачем в графі примітка не містять жодних зазначень про час затримки прийняття залізницею вагонів, які пред`явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. При цьому виходячи з положень абз. в) пункту 16 Правил користування вагонами і контейнерами така підстава звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами, як затримка прийняття залізницею вагонів, має бути зазначена саме в пам`ятках про забирання вагонів (із зазначенням часу затримки з вини залізниці).
Висновки суду апеляційної інстанції
У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах (правова позиція Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16).
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
В силу статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
Доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції; твердження апелянта про порушення Господарським судом Одеської області норм права при ухваленні рішення від 03.12.2025 у справі 916/1864/25 не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового акту колегія суддів не вбачає.
Розподіл судових витрат
Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 276, 281 - 284 ГПК України,
Південно-західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ТЕУС ТЕРМІНАЛ” 
залишити без задоволення.
2.Рішення Господарського суду Одеської області від 03.12.2025 у справі 916/1864/25 залишити без змін.
3.Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
Постанова набирає законної з дня її ухвалення та не підлягає оскарженню, крім випадків передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України.
Повну постанову складено 11.03.2026.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук 

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран