Справа № 202/12400/25
Провадження № 2/202/2027/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 року Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі: судді головуючого судді Бєльченко Л.А., за участю секретаря судового засідання Коваленко К., розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в спрощеному провадженні цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:
Звернувшись з цим позовом до суду, позивач зазначив, що 02.07.2024, о 11-53 год., відповідачка ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Jeep Renegate, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Слобожанському в місті Дніпрі, з боку вулиці Каштанової в напрямку вулиці Калинової, виїхала на перехрестя з вулицею Б. Хмельницького на червоний сигнал світлофора, де допустила зіткнення з автомобілем Kia Niro, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по вул. Б. Хмельницького справа наліво, за напрямком руху автомобіля Jeep Renegate, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням відповідача на зелений сигнал світлофора. Внаслідок ДТП водій ОСОБА_3 та він, позивач, пасажир автомобіля Kia Niro, отримали тілесні ушкодження.
За фактом ДТП 03.07.2024 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 12024041030002267.
Постановою слідчого СВ РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 27.09.2024 кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу кримінального правопорушення за ч.1 ст. 286 КК України. 
Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2024 ОСОБА_2 визнано винною за ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу.
Позивачем зазначено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він отримав тілесні ушкодження і йому поставлено діагноз: хлистова травма відділу хребта, цефалгічний синдром, струс головного мозку; він лікувався у невропатолога.
Протиправними діями відповідачки було завдано шкоду його здоров`ю, що полягає у головному болі в правій половині голови, який періодично супроводжується запамороченням; загальною слабкістю, нервозністю, безсонням. З вини відповідача він на протязі тривалого часу був вимушений займатися реабілітацію свого здоров`я, витрачати додатковий час та нести додаткове фізичне навантаження з метою відвідування лікарів, що призвело до порушення нормального життя та вимагало від нього додаткових зусиль. 
Заподіяну йому моральну шкоду він оцінює у 100 000 гривень і просить стягнути з відповідачки.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи мі суддями від 19.12.2025 року визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду цієї справи.
Ухвалою судді від 15.01.2026 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято, відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Під час розгляду представник позивача, адвокат Ткачук В.А., та позивач ОСОБА_4 , приймаючи участь у судовому засіданні 13.04.2026 року, підтримали позовні вимоги, просили задовольнити.
Представник відповідачки, адвокат Курило М.М., заперечуючи проти позову, зазначила, що згідно з постановою про закриття кримінального провадження від 27.09.2024, було встановлено наявність легких тілесних ушкоджень виключно у водія автомобіля «Kia Niro» - ОСОБА_3 , які підтверджені висновком судово-медичної експертизи.
Незважаючи на те, що у Витягу з ЄРДР від 03.07.2024 містився первинний запис про нібито отримання ушкоджень пасажиром ОСОБА_1 , за результатами тримісячного розслідування цей факт не знайшов жодного підтвердження. У підсумковому процесуальному документі (Постанові про закриття КП від 27.09.2024) ОСОБА_1 взагалі не згадується як особа, якій було завдано шкоди здоров`ю. Судово-медична експертиза стосовно нього слідством не призначалась і не проводилась, що свідчить про відсутність у нього об`єктивних ознак травм на момент розслідування. 
У справі № 202/14425/24 констатовано: «...внаслідок ДТП автомобілі отримали тілесні ушкодження (технічні пошкодження), чим завдано збитків». Будь-які дані про травмування людей у даному рішенні відсутні. 
З огляду на це вважає, що позивач намагається ввести суд в оману, видаючи суб`єктивні записи у Витягу з ЄРДР, зроблені виключно з його слів, за доведений факт травмування, хоча офіційне розслідування поліції та суд за адміністративним порушенням цей факт не підтвердило. 
Окрім того, представник відповідача вказує, що надана позивачем медична картка від 23.07.2024, через 21 день після ДТП, містить «огляд сімейного лікаря» з діагнозом «Хлистова травма», який встановлено виключно на підставі суб`єктивної скарги на «болючість при пальпації». Окрім іншого, наданий позивачем «огляд сімейного лікаря» від 23.07.2024, на думку представника відповідача, викликає обґрунтований сумнів щодо його достовірності. Відповідно до п. 1.1, 1.3 та 1.12 «Порядку ведення Реєстру медичних записів, записів про направлення та рецептів в електронній системі охорони здоров`я затвердженого Наказом МОЗ №587, лікар сімейної медицини зобов`язаний внести медичний запис про огляд та діагноз до Електронної системи охорони здоров`я (ЕСОЗ) не пізніше наступного робочого дня. Проте, за наявною інформацією, такий запис у системі ЕСОЗ на дату 23.07.2024 р. відсутній, що свідчить про порушення встановленої законом процедури фіксації медичних даних. Відповідно до п. 1.16 вказаного Порядку, лише записи, внесені до Реєстру в установленому порядку, є підставою для подальшого використання даних. Відсутність електронного підтвердження візиту при наявності «паперової» довідки дає підстави вважати цей документ неналежним доказом, підготовленим ретроспективно без фактичного проведення огляду пацієнта». 
Незважаючи на те, що в доданих позивачем медичних документах від 23.07.2024 та наступних дат містяться певні рекомендації щодо медикаментозного лікування, позивач не заявив жодних вимог про відшкодування матеріальної шкоди. В матеріалах справи відсутні фіскальні чеки, квитанції або будь-які інші докази придбання ліків. Натомість є тільки направлення до вузьких спеціалістів без заключень від них, що, на думку представника відповідачки, свідчить, що позивач до них не звертався. Всі докази позивача є наслідком професійної діяльності тільки однієї особи – сімейного лікаря, що працює за 25 км. від місця проживання позивача, діагнози встановлювались без об`єктивних методів обстеження (такими як МРТ, КТ, рентген або аналізи) зі слів позивача та без залучення вузьких медичних спеціалістів.
Також представником відповідачки зазначено, що на момент ДТП відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО» (Поліс № 216555168) з лімітом за шкоду здоров`ю 320 000 грн. та франшизою 0 грн. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою відповідальність, можливе лише у разі недостатності страхової виплати. В рамках компенсації шкоди в сумі до 32000 грн. (10% від 320 тис. відповідно до ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024. 
З огляду на зазначене, представник відповідачки, просила відмовити у задоволені позову у зв`язку з його безпідставністю і недоведеністю.
Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого.
Судом встановлено, що 02.07.2024, приблизно о 11-53 год., ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Jeep Renegate, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Слобожанському в місті Дніпрі, з боку вулиці Каштанової в напрямку вулиці Калинової, виїхала на перехрестя з вулицею Б. Хмельницького на червоний сигнал світлофора, де допустила зіткнення з автомобілем Kia Niro, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по вул. Б. Хмельницького справа наліво, за напрямком руху автомобіля Jeep Renegate, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням відповідача на зелений сигнал світлофора. Внаслідок ДТП водій ОСОБА_3 та пасажир автомобіля Kia Niro ОСОБА_1 , отримали тілесні ушкодження.
Постановою слідчого СВ РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 27.09.2024 кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 закрито на підставі пункту 2 ч.1 ст. 284 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. 
Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2024 ОСОБА_2 визнано винною за ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу.
Положенням ч.6 ст. 82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питання, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Копіями медичних документів, оригінали яких оглянуто в судовому засіданні, підтверджено, що ОСОБА_1 02.07.2024, після дорожньо-транспортної пригоди, звертався до чергового лікаря хірурга і невролога у КНП «Міська клінічна лікарня №6» ДМР» з приводу головного болю, запаморочення, болю у ділянках саден. При цьому ОСОБА_1 вказував, що отримав травму під час ДТП. Після огляду лікаря хірурга позивачеві поставлено діагноз: Садна лобної ділянки зліва; садна правого колінного суглобу. Лікарем неврологом на момент огляду даних за струс головного мозку не виявлено (а.с.62,63).
Матеріалами справи підтверджено, що 23.07.2024 позивач ОСОБА_1 також звертався до сімейного лікаря з приводу слабкості, головного болю, запаморочення, нервозності, безсоння (а.с.12,14,16,17).
05.07.2024, після обстеження лікарем невропатологом, ОСОБА_1 встановлено діагноз: Хлистова травма шийного відділу хребта, цефалічний синдром. Під час огляду лікарем невропатологом позивач скаржився на головний біль, періодичне головокружіння, відчуття зниження пам`яті. Зазначав, що потрапив у ДТП ( а.с.67).
З огляду на зазначене, суд вважає доведеним факт заподіяння позивачеві моральної шкоди, оскільки внаслідок травмування під час ДТП, котре відбулося з вини ОСОБА_2 , ОСОБА_1 зазнав фізичного болю і моральних страждань; вимушений був звертатися до лікарів з метою обстеження і лікування, у зв`язку з чим ніс додаткове фізичне навантаження; займався реабілітацію свого здоров`я, що призвело до порушення нормального життя та вимагало від нього додаткових зусиль. 
Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення,невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до частини першої ст. 1167 ЦК України, маральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен  з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також 
інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
З урахуванням наведеного, дійшовши висновку, що позивачеві, який під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідачки, отримав тілесні ушкодження, завдана моральна шкода.
При визначені розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодування на користь позивача, судом враховуються конкретні обставини справи, а саме, заподіяння такої шкоди в результаті ДТП; характер тілесних ушкоджень наявних у позивача в результаті ДТП; тривалість відновлення і глибину моральних страждань ОСОБА_1 . Тому з урахуванням принципів розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 10 000 гривень, задовольнивши позовні вимоги частково. 
Судом не приймаються доводи представника відповідача стосовно сумнівності медичних документів, наданих позивачем на підтвердження заподіяних йому тілесних ушкоджень. Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 одразу після ДТП звернувся за медичною допомогою до чергового лікарі хірурга і невролога, де висловлював скарги на головний біль, запаморочення, наявність тілесних ушкоджень після травмування у дорожньо-транспортній пригоді. Всі наступні звернення ОСОБА_1 до лікарів мали аналогічні скарги; стан його здоров`я підтверджено відповідним висновком лікаря невропатолога. Надані позивачем копії медичних документів, оригінали яких оглянуто судом, не викликають сумнівів у їх достовірності.
Судом також не приймаються до уваги посилання представника відповідачки на те, що моральна шкода має бути відшкодована ПрАТ «СК «ВУСО» на підставі страхового полісу № 216555168, оскільки відповідальність ОСОБА_2 на час ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО» з лімітом за шкоду здоров`ю 320 000 грн. та франшизою 0 грн.
Статтею 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик здійснює потерпілій фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодування заподіяної їй моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала потерпіла фізична особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у розмірі 10 відсотків страхової (регламентної) виплати у зв`язку з її лікуванням та/або втратою нею працездатності, розрахованої відповідно до статей 21-23 цього Закону.
З наведеного слідує, що обставини, встановлені по даній справі стосовно відшкодування позивачеві моральної шкоди, не підпадають під дію пункту 24 вказаного Закону, тому моральна шкода має бути відшкодована винуватцем ДТП, тобто відповідачкою.
Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_5 і стягнення з відповідачки на відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн.
Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Оскільки позов задоволено частково, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 121,12 грн. (10,00%).
Керуючись ст.ст. 4,5,10,12,81,141,259,263-265,268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на відшкодування моральної шкоди 10 000 (десять тисяч) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 121,12 (сто двадцять одна грн. дванадцять коп.) грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Відповідно до частини 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного текстова судового рішення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя -           Бєльченко Л.А.