РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/1465/25
Провадження №: 2/755/5785/26
"09" квітня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді: Гончарука В.П.,
за участю секретаря: Оніщука Р.О.
позивача ОСОБА_1 ,
представників відповідачів: Бліндар В.С., ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: Приватний нотаріус КМНО Курило Яна Олегівна про скасування запису про державну реєстрацію, суд, - 

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та відповідно до позовних вимог просив суд :
Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, м. Київ Гульчука Є.О. №685349 від 04.03.2013 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за номером 264382 на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 16514580000 розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності за номером 264382, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 16514580.000, на об`єкт нерухомого майна садовий будинок, об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , внесеного на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 685349 від 04.03.2013 р., згідно якого громадянка ОСОБА_3 є власницею 35/1000 часток вказаного об`єкту нерухомості.
Зобов`язати Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (Код ЄДРПОУ 40452947) в Державному реєстрі прав на нерухоме майно скасувати реєстрацію права власності за номером 264382, на садовий будинок, об`єкт житлової нерухомості, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 16514580000, в архівній складовій Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - Реєстрі права власності на нерухоме майно.
Вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
Позивач мотивує свої вимоги тим, що 30.12.2011 року між позивачем ОСОБА_1 , та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір дарування частини садового будинку.
Згідно цього договору ОСОБА_3 отримала в дар 70/100 частин садового будинку та споруди № НОМЕР_1 в садовому товаристві «КИЇВСЬКИЙ ЕВРЗ» по АДРЕСА_1 , що розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,0607 га, кадастровий номер - 8000000000:66:661:0005.
Під час посвідчення договору нотаріус помилково вказала відчужувану частку в сотих частинах, замість того щоб записати у тисячних, як це було передбачено зокрема й актом на право власності на земельну ділянку та як свої частки оформлювали інші співвласники вказаного будинку.
Таким чином, ОСОБА_3 набула у власність в еквіваленті до тисячних - 700/1000 частки вказаного садового будинку, а загальна частка цього будинку в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, якщо скласти всі частки співвласників будинку (49/1000. 57/1000, 93/1000, 75/1000, 61/1000 та 70/100), складе 1035/1000, що є арифметичною помилкою.
Таким чином, реєструючи право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, на підставі договору дарування частини садового будинку, серія та номер: 2485, виданого 30.12.2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курило Я.О., державний реєстратор Гульчук Є.О., Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, м. Київ, допустив арифметичну помилку, в результаті якої ОСОБА_3 відійшла більша частка в розмірі 35/1000.
10.04.2013 року ОСОБА_3 , згідно договору дарування частини садового будинку (зареєстрованого в реєстрі за №798), подарувала громадянину ОСОБА_4 36/1000 частини садового будинку. Тобто відчуження будинку відповідач вже здійснювала в тисячних частинах, згідно виділених їй часток.
Згідно заяви ОСОБА_4 , посвідченої приватним нотаріусом Горбуновою Л.В. (номер запису 803), він надає згоду ОСОБА_3 на користування навісом, приймаючи в дар 36/1000 частин садового будинку та земельної ділянки .
31.07.2013 року ОСОБА_3 , згідно договору дарування 84/1000 часток садового будинку (зареєстрованого в реєстрі за №1849), подарувала громадянці ОСОБА_5 84/1000 частини садового будинку та споруди, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .
Згідно заяви ОСОБА_5 , посвідченої приватним нотаріусом Горбуновою Л.В. (номер запису 1854), вона надає згоду ОСОБА_3 на користування навісом, приймаючи в дар 84/1000 частин садового будинку та земельної ділянки (тим самим підтверджуючи, що будинок відчужується в тисячних частках).
31.07.2013 року ОСОБА_3 , згідно договору дарування частини садового будинку (зареєстрованого в реєстрі за №1843), подарувала громадянці ОСОБА_6 90/1000 частини садового будинку АДРЕСА_1 .
Згідно заяви ОСОБА_6 , посвідченої приватним нотаріусом Горбуновою Л.В. (номер запису 1844), вона надає згоду ОСОБА_3 на користування навісом, приймаючи в дар 90/1000 частин садового будинку та земельної ділянки.
16.07.2015 року, громадянка ОСОБА_3 , згідно договору купівлі-продажу 430/1000 часток садового будинку (зареєстрованого в реєстрі за №2695), продала громадянці ОСОБА_7 430/1000 часток садового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
16.07.2015 року згідно договору купівлі-продажу 430/1000 часток земельної ділянки (зареєстрованого в реєстрі за №2636), громадянка ОСОБА_3 продала громадянці ОСОБА_7 430/1000 часток земельної ділянки.
Враховуючи вищевикладене відповідач ОСОБА_3 придбала наступні частки землі: 82/1000; 90/1000; 36/1000; 84/1000; 373/1000. Всього: 665/1000.
Як слідує, що ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу земельної від 30.12.2011 року відійшло 665/1000 часток земельної ділянки, а на підставі Договору дарування частини садового будинку №2485 від 30.12.2011 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курило Я.О., частка ОСОБА_3 чомусь записана в розмірі 70/100 часток садового будинку (або 70% будинку або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розмішений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувана, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувана (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.
Згідно з вищезгаданими договорами (від 10.04.2013 року; від 31.07.2013 року; 16.07.2015 року та 16.07.2016 року) ОСОБА_3 здійснила відчуження наступних часток садового будинку: 36/1000; 84/1000; 90/1000; 430/1000. В результаті вказаних відчужень, у неї залишилася частка будинку в розмірі 60/1000.
В 2015 році ОСОБА_3 , також здійснює відчуження 25/1000 часток садового будинку на підставі договору дарування №1716 від 05.06.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Суперфіцій Б.М. (що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.06.2015 року №38648447), в результаті якого позивач набув у власність вказану частку садового будинку.
В результаті всіх цих угод ОСОБА_3 здійснила продаж всіх своїх часток садового будинку (36 + 84 + 90 + 430 + 25 = 665/1000) і її частка мала б становити 0 (оскільки в той же час інші співвласники володіють: 49 + 57 + 93 + 75 + 61 = 335. А335 + 665 = 1000), проте в реєстрі нерухомого майна за нею зареєстровано частку 35/1000 (що підтверджується вищезазначеним витягом від 05.06.2015 року №38648447).
22 серпня 2023 року Позивач звертався з заявою до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Олени Микитенко, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської держаної адміністрації) з заявою про проведення реєстраційних дій, а саме виправлення арифметичної помилки та скасування запису про реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 35/1000 часток садового будинку.
Проте 22.08.2023 року позивач отримав рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №68976484 від 22.08.2023 року.
В подальшому, 29 серпня 2023 року позивач звертався до Міністерства юстиції України з тим самим питання.
Проте, в вересні 2023 року отримав лист від Міністерства юстиції України, в якому зокрема повідомлялося що: «Повноваження зі здійснення контролю у сфері державної реєстрації прав відповідно до статті 37і Закону Міністерство юстиції отримало з 02.11.2016 року, а порядок реалізації таких повноважень з 30.12.2016 року. Такі повноваження не можуть застосовуватись до дій (правовідносин), що здійсненні до набрання відповідними нормативно-правовими актами чинності, адже закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі».
Таким чином, вичерпавши досудові способи врегулювання спору, позивач звертається до суду з цією позовною заявою про скасування запису про право власності на нерухоме майно.
Обґрунтовує свої вимоги посиланням на ст. 377 ЦК України, ст.ст.2 13 закону України про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»
Також частиною 16 статті 120 ЗК України передбачено, що предметом правочину, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду, об`єкт незавершеного будівництва або частку у праві спільної власності на такий об`єкт), який розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), що перебуває у власності відчужувана (попереднього власника) такого об`єкта, повинна бути також така земельна ділянка (або частка у праві спільної власності на неї). Істотною умовою договору, який передбачає такий перехід права власності, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувана до набувача такого об`єкта (частки у праві спільної власності на неї).
24 березня 2025 р. по даній справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.
Відповідачі скористалися своїм правом та надали відзиви на позовну заяву, відповідно до яких просили відмовити в задоволені позову.
17 вересня 2025 р. по даній справі було закрито підготовче судове засідання.
В судовому засіданні позивач просив задовольнити позов з обставин викладених в позовній заяві, не оспорюючи того факту , що 30.12.2011 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір дарування частини садового будинку.
Згідно цього договору ОСОБА_3 отримала в дар 70/100 частин садового будинку та споруди № НОМЕР_1 в садовому товаристві «КИЇВСЬКИЙ ЕВРЗ» по АДРЕСА_1 , що розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,0607 га, кадастровий номер - 8000000000:66:661:0005.
При цьому позивач не оспорює самих обставин укладання вказаного договору, але при цьому зазначає, що при посвідченні спірного договору нотаріус КМНО ОСОБА_8 помилково вказала відчужувану частку в сотих частинах, замість того щоб записати у тисячних, як це було передбачено зокрема й актом на право власності на земельну ділянку та як свої частки оформлювали інші співвласники вказаного будинку та при посвідченні даного договору державним реєстратором Гульчук Є.О., Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, була допущена арифметична помилку, в результаті якої відповідачу ОСОБА_3 відійшла більша частка в розмірі 35/1000, що суперечить умовам договору в зв`язку з чим необхідно усунути вказану арифметичну помилку шляхом скасування та визнання незаконним рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, м. Київ Гульчука Є.О. №685349 від 04.03.2013 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за номером 264382 на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 16514580000 розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно а також скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності за номером 264382, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 16514580.000, на об`єкт нерухомого майна садовий будинок, об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , внесеного на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 685349 від 04.03.2013 р., згідно якого громадянка ОСОБА_3 є власницею 35/1000 часток вказаного об`єкту нерухомості.
Представник Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, мотивуючи це тим, що Департамент є не належним відповідачем в рамках розгляду даної справи так - як не вчинював будь - яких дій щодо реєстрації спірного договору .
Відповідно до інформаційної довідки №423748448 від 23.04.2025 р. відомості про речове право №264382 внесено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер 685349 від 4 березня 2013 р., прийнятого державним реєстратором Гальчуком Є.О., Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві.
Згідно із зазначеними відомостями відповідач ОСОБА_3 є власником 35/1000 частин садового будинку, загальною площею 788,7 м.2, за адресою: АДРЕСА_1 , державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 було проведено державним реєстратором Гальчуком Є.О., Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві.
З врахуванням правової позиції, що висловлена в постанові ВП ВС від 1.04.2020 р. справа №520/13067/17державний реєстратор / нотаріус є неналежним відповідачем за вимогою про скасування державної реєстрації права.
Відповідно до частини 8 ст.18 Закону №1952 державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам, тобто державним реєстратором, тобто державна реєстрація права власності за відповідачем ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 30.12.2011 року була здійснена у відповідності до вимог чинного законодавства.
Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову в повному обсязі, підтримавши позицію Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), що була висловлена у відзиві на позовну заяву та у поясненнях представника відповідача.
При цьому представник відповідача ОСОБА_2 обґрунтовував свою позицію посиланням на вимоги ст. 204 ЦК України - презумцію правомірності правочину та ст.629 ЦК України., а також те, що спірний правочин не оспорювався у встановленому законом порядку та умови вказаного договору дарування були погоджені безпосередньо позивачем. 
Також представник відповідача вказував на те, що з моменту укладання спірного правочину пройшло понад 10 років та позивачем пропущено строки позовної давності, що визначені ст. 257 ЦК України
Суд заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи дійшов наступного, що Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.
Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ЦК України, зокрема, з договорів та інших правочинів.
Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). 
За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.
Статтею 717 ЦК України визначено, що  за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.
Як слідує з матеріалів справи, що 30.12.2011 року між позивачем ОСОБА_1 , та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір дарування частини садового будинку.
Згідно цього договору ОСОБА_3 отримала в дар 70/100 частин садового будинку та споруди № НОМЕР_1 в садовому товаристві «КИЇВСЬКИЙ ЕВРЗ» по вулиці Луговій у місті Києві, що розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,0607 га, кадастровий номер - 8000000000:66:661:0005.
Досліджуючи спірний договір дарування частини садового будинку від 30.12.2011 року слідує, що дарувальник ( ОСОБА_1 ) подарував а обдаровувана ( ОСОБА_3 ) прийняла безоплатно у дарунок саме 70/100 частини садового будинку та споруди № НОМЕР_1 садовому товаристві «КИЇВСЬКИЙ ЕВРЗ» по вулиці Луговій у місті Києві, що розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,0607 га, кадастровий номер - 8000000000:66:661:0005.
З даним договором був безпосередньо ознайомлений позивач по справі.
Позивачем не оспорювалися в судовому порядку ні факт укладання та наслідки укладання вказаного договору дарування. 
На підставі вказаного вище договору дарування частини садового будинку було проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 державним реєстратором Гальчуком Є.О., Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві з врахуванням часток, що зазначені у договорі дарування та під час здійснення державної реєстрації державним реєстратором не було допущено арифметичної чи технічної помилки при визначені часток обдарованої ОСОБА_3 . 
Відповідно до частини 3 Закону України «Про нотаріат», нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-IV (надалі - Закон №1952-IV).
Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Державній реєстрації, відповідно до ч. 4 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.
Частина 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав: 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.
Згідно із ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.
Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.
Так, згідно ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у п.36 постанови від 04.09.2018 року у справі № 823/2042/16, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно має розглядатися як спір, що пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. 
Зміст і характер відносин між учасниками справи та встановлені судом обставини справи засвідчують, що спір виник саме між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 з приводу порушення прав позивача на нерухоме майно внаслідок дій щодо реєстрації за відповідачем ОСОБА_3 такого права. 
Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 17.04.2019 року по справі №758/3396/17 (провадження №61-22107св18).
Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями вищенаведеного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача до приватного Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про державну реєстрацію права власності.
Виправлення описки в нотаріальному договорі можливе лише тоді, коли це технічна помилка (граматична чи друкарська), яка не змінює суті документа та не впливає на права сторін. 
Якщо виправлення описки призводить до зміни частки майна, це вважається зміною істотних умов договору.
Як убачається з позовних вимог позивача, останній має намір змінити частку відповідача ОСОБА_3 , що була визначена в договорі дарування частини садового будинку, вказаного вище, з 70/100 на 70/1000 .
Якщо фактично змінюється розподіл майна, який не є наслідком механічної описки, виправити це простим написом неможливо, в даному випадку укладається договір про внесення змін до основного договору, цей договір підписується всіма сторонами та посвідчується нотаріально.
Внесення змін до договору дарування законодавством прямо не передбачено, оскільки це безоплатна угода, спрямована на швидкий перехід права власності. Зміни можна внести, уклавши окремий нотаріально посвідчений договір за згодою сторін 
Якщо нотаріус не визнає це технічною опискою, а сторони не можуть дійти згоди щодо внесення змін, питання вирішується шляхом подачі позову про внесення змін до договору.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оскільки належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України, суду не надано, хоча обов`язок по доведенню обставин, на які учасники посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень покладено на сторони.
Відповідно до ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з врахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 не знайшли свого правового обґрунтування в ході судового розгляду. 
Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2,15,10,3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Законом України «Про нотаріат»  ст.ст. 12, 76-80, 81,89, 141, 258, 259, 264, 265 ЦПК України Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову  ОСОБА_1 ( адреса: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 ) до ОСОБА_3 ( адреса: АДРЕСА_3 ІПН НОМЕР_3 ), Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (адреса: м,київ, вул. Хрещатик, буд.36, ЄДРПОУ 40452947), третя особа: Приватний нотаріус КМНО Курило Яна Олегівна ( адреса: м.Київ, пр - т Червоної калини, буд.4) про скасування запису про державну реєстрацію - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 9 квітня 2026 р.

Суддя :