Справа № 577/900/26
Провадження № 2/577/836/26  

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

06 квітня 2026 року 

Конотопський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Логіна Є.В.,
за участю секретаря судового засідання Скляр О.М., 
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Островського В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в місті Конотоп в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,- 
В С Т А Н О В И В :
Адвокат Бойко Р.М. в інтересах позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на підставі судового наказу № 577/4738/25, виданого Конотопським міськрайонним судом Сумської області від 22.08.2025 року на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 , з 1/4 до 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу).
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.10.2017р. між сторонами зареєстровано шлюб, в якому у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб розірвано 17.02.2025 р. за рішенням суду. На підставі судового наказу від 22.08.2025 р. з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання їх сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Однак при видачі судового наказу не було з`ясовано усіх обставин справи, зокрема відомостей про матеріальне становище позивача. Зазначає, що на даний час його майновий стан погіршився. Так, 19.05.2025р. він подарував сину 1/2 частку будинку та 1/2 частку земельної ділянки під будинком по АДРЕСА_1 . Крім того, позивач проходить військову службу та вимушений винаймати квартиру у м. Харкові, за яку щомісячно оплачує орендну плату в розмірі 7000 грн. Також витрачає кошти на навчання у вищому навчальному закладі, в загальному розмірі 65500 грн за чотири навчальні роки із 2024 по 2028 рр. Враховуючи викладені обставини, просить зменшити розмір аліментів до 1/8 частини його доходу. 
Ухвалою судді від 23.02.2026 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін. 
05.03.2026 р. відповідачем ОСОБА_3 подано відзив на позов, в якому остання позовні вимоги не визнає. Вказує, що дарування відповідачем своєму сину частки будинку та земельної ділянки не створює обов`язок для нього оплачувати аліменти у меншому розмірі. Будь яких домовленостей, договорів про зменшення або припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно між сторонами не було. Крім того зауважує, що вартість подарованого майна складає лише 50 000 грн. В договорі вказано, що сторони домовилися про те, що цей договір не встановлює обов`язок обдаровуваного вчиняти будь яку дію майнового характеру. Зазначає, що навпаки матеріальний стан позивача поліпшився, оскільки розмір отримуваних аліментів збільшився, в той час як її дохід є незначним. Позивач інших утриманців немає, його стан здоров`я задовільний, тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
31.03.2026р. представником позивача подано відповідь на відзив, в якому він підтримує первісно заявлені вимоги, просить позов задовольнити
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зіславшись на обставини та факти, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. 
Представник відповідача ОСОБА_6 проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов.
Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази, що ґрунтуються на повному і об`єктивному розгляді справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із 14.10.2017р. по 17.02.2025р. перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно судового наказу № 577/4738/25 від 22.08.2025 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. (а.с.19).
Згідно ч.7 ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу (про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів) , боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.
Позивач даним правом скористався.
Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Положеннями ч. 1 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
При цьому, за змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. 
Так, відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
Таким чином, зміна розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку обставин, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін.
Як на підставу позовних вимог позивач покликається на погіршення свого матеріального стану. В якості доказів, суду надано копію договору дарування від 19.05.2025 р., за яким позивач ОСОБА_8 подарував своєму малолітньому сину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , законним представником якого є його мати ОСОБА_3 , 1/2 частку у праві власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та 1/2 частку у праві власності на земельну ділянку, площею 1,0694 га., на якій розташований цей житловий будинок. Сторони оцінили дар в суму 50000 грн. (а.с.40,41).
Також, представником позивача надана довідка Відокремленого структурного підрозділу «Класичний фаховий коледж Сумського державного університету» від 15.12.2025 р., відповідно до якої позивач ОСОБА_2 навчається у вказаному закладі на 2 курсі заочної форми навчання за спеціальністю 073 Менеджмент за кошти фізичних та/або юридичних осіб. Дата вступу – 01.09.2024 р., термін закінчення - 30.06.2028 р. (а.с.56), копію договору про надання освітньої послуги від 14.08.2024 р., де вказано, що загальна вартість навчання становить 65 600 грн. (а.с.56 зв.,57), а також, копію договору найму (оренди) житлового приміщення від 13.05.2025 р., відповідно до якого ОСОБА_2 орендує квартиру, за яку сплачує щомісячно 7 000 грн. (а.с.57 зв.,58) .
В матеріалах справи містяться відомості про сплачені ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти (а.с.43,44). Так, за вересень 2025 року останнім сплачено 14 592,99 грн., за жовтень 2025 року – 6 436,16 грн., за листопад 2025 року – 24 982,25 грн., за грудень 2025 року – 6954,10 грн., за січень 2026 року - 46 054,55 грн., за лютий 2026 року – 6 921,46 грн., за березень 2026 року – 18 197,18 грн. 
Даний факт не заперечувався представниками сторін, а тому в силу ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню і суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин. 
Зважаючи на відомості про утримані з позивача аліменти за період з вересня 2025 року по березень 2026 року, не заслуговують на увагу його твердження про погіршення матеріального становища в частині отриманих доходів. При цьому представником позивача не надано суду належних та допустимих доказів, на підтвердження офіційного джерела доходу ОСОБА_2 . З його слів, позивач є військовослужбовцем, має ряд бойових виходів, однак вказані обставини також нічим не підтверджені, як і те, що квартиру він орендує у зв`язку з проходженням військової служби. При цьому, що строк дії договору оренди помешкання закінчується 13.04.2026р. і жодних відомостей про необхідність продовження такого у зв`язку з військовою службою суду не надано. 
А згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Що стосується посилання позивача на обставину, як на підставу зменшення розміру аліментів, що він подарував сину частину житлового будинку та земельної ділянки, суд зазначає наступне.
Як встановлено судом, будь-яких домовленостей між сторонами про зменшення або припинення аліментів у зв`язку з набуттям права власності дитиною на подаровану нерухомість, між сторонами не було. У пункті 6 договору зазначено, що сторони домовились про те, що цей договір не встановлює для обдаровуваного вчиняти будь-яку дію матеріального характеру. 
За таких обставин, суд дійшов висновку, що вказане майно передано дитині в дар не в рахунок майбутніх аліментів, адже жодних нотаріальних договорів з цього приводу сторони не укладали , а є добровільною фінансовою допомогою.
Також суд вважає, що укладення цього договору суттєво не вплинуло на фінансовий стан платника, зважаючи на його щомісячні виплати по аліментах, які становлять близько від 15000 до 46000 грн., з врахуванням того, що дар оцінений лише в розмірі 50000 грн. А зменшення аліментів фактично вдвічі, з 1/4 до 1/8 частини доходів, не буде співрозмірним, а навпаки погіршить інтереси дитини, які є пріоритетними. 
Щодо посилання позивача на його навчання у вищому навчальному закладі, суд зауважує що плата за навчання, згідно договору становить 65 500 грн. за чотири навчальні роки, тобто близько 1300 грн. в місяць, що також не суттєво погіршує його майновий стан у порівнянні, в разі зменшення вдвічі розміру стягуваних аліментів. 
Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 зазначив, що зменшення розміру аліментів на утримання дитини у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших осіб, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Обов`язок щодо доведення погіршення майнового стану з метою зменшення розміру аліментів покладається на позивача. Ненадання позивачем зазначених доказів є підставою для відмови у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів. 
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. 
Таким чином позивачем не надано доказів зміни його матеріального стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі.
Інші доводи сторони позивача, наведені в позовній заяві не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів.
Суд звертає увагу на те, що відповідно розмір аліментів, які стягуються з позивача, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини сторін та суперечитиме її інтересам.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 р. у справі № 565/2071/19.
Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, а тому в задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись: ст. 192 СК України, ст.ст. 247, 263-265 ЦПК України , суд,- 
УХВАЛИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення повного тексту рішення, до Сумського апеляційного суду.
Повне найменування сторін :
Позивач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) .
Повне рішення суду виготовлено 09 квітня 2026 р. 

Суддя Логін Є.  В.