ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" квітня 2026 р. Справа№ 910/9701/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Суліма В.В.
суддів: Ткаченка Б.О. 
Гаврилюка О.М. 

при секретарі судового засідання : Шевченко
за участю представників сторін: 
від позивача: Сімейко А. М.;
від відповідача: Запаскін М. Р.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2026 року 
у справі №910/9701/25 (судді - Турчин С.О.)
за позовом ОСОБА_1 
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЖК МИКИТСЬКА СЛОБОДА"
про визнання недійсними рішень загальних зборів,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЖК МИКИТСЬКА СЛОБОДА" (далі - відповідач) про визнання недійними з моменту прийняття всіх рішень загальних зборів відповідача, які відбулися 03.05.2025 року, та які оформлені протоколом загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку "ЖК МИКИТСЬКА СЛОБОДА" від 27.06.2025 року № 3-25, який підписано ОСОБА_2 , як головою зборів. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.02.2026 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЖК МИКИТСЬКА СЛОБОДА" звернулося до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 20.02.2026 року заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЖК МИКИТСЬКА СЛОБОДА" про ухвалення додаткового рішення - задоволено частково. Стягнуто з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у сумі 34 000,00 грн. В іншій частині заяви про ухвалення додаткового рішення - відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням місцевого господарського суду, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2026 року змінити, зменшивши розмір витрат на правничу допомогу, стягнутих з ОСОБА_1  на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЖК МИКИТСЬКА СЛОБОДА".
Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального права, зокрема, ст. 236 Господарського процесуального кодексу України.
Так, за твердженням скаржника, у заяві про ухвалення додаткового рішення відповідач заявив до відшкодування 70 000,00 грн, що перевищує попередньо заявлений розмір витрат на 75 % (40000,00 грн). За таких обставин оцінка співмірності витрат мала здійснюватися з урахуванням саме орієнтовно заявленого розміру витрат. Натомість застосування судом підходу, за яким відправною точкою стала збільшена сума 70 000 грн, призвело до визначення розміру відшкодування, який істотно перевищує розмір витрат, що випливає з орієнтовного розрахунку, поданого самим відповідачем.
Водночас, скаржник зауважив, що суд першої інстанції, зазначивши у мотивувальній частині рішення, що окремі заявлені відповідачем роботи не є правничою допомогою, не здійснив конкретного розрахунку вартості правничих послуг після виключення таких витрат. За таких обставин визначений судом розмір компенсації витрат у сумі 34 000,00 грн не випливає із мотивувальної частини додаткового рішення та не може вважатися належним чином обґрунтованим.
Згідно протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 09.03.2026 року апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Сулім В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Гаврилюк О.М., Ткаченко Б.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2026 року у справі №910/9701/25.
24.03.2026 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого відповідач просив суд додаткове рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Крім того, представник відповідача у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема, зазначив, що відповідач своєчасно подав до суду першої інстанції заяву про розподіл судових витрат, у якій просив стягнути з позивача 70 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Розмір витрат було підтверджено належними доказами: договором про надання правової допомоги, детальним актом здачі-приймання наданих послуг із описом видів робіт, витраченого часу та вартості, а також платіжним дорученням про фактичну оплату послуг клієнтом.
Заява про збільшення фактичних витрат у порівнянні з попереднім орієнтовним розрахунком (40 000, 00 грн), за твердженням представника відповідача, була зумовлена об`єктивними обставинами: безпрецедентним обсягом процесуальної активності з боку самого позивача. Відтак, адвокатом відповідача було виконано значно більший обсяг роботи, ніж очікувалося спочатку, що включало детальний аналіз сотень листків письмового опитування, на яких позивач будував свою стратегію, підготовку п`яти додаткових ґрунтовних письмових пояснень та безпосередню участь у семи судових засіданнях.
У межах цієї справи адвокатом здійснювалася не проста технічна перекладка аркушів, а глибока перевірка 354 листків опитування на предмет наявності легітимних підписів, дат, правильно зазначеної площі та повноважень представників для забезпечення законного кворуму.
Така ґрунтовна робота є повноцінним правовим аудитом дійсності голосів співвласників, що вимагає специфічних адвокатських компетенцій і тривалого часу, а тому безперечно належить до правничої допомоги, витрати на яку підлягають компенсації.
При цьому, представник відповідача наголосив, що апелянт свідомо ігнорує той факт, що суд першої інстанції вже врахував баланс інтересів сторін і за ініціативою позивача зменшив заявлені витрати з 70 000, 00 грн до 34 000,00 грн, що навіть менше за початковий орієнтовний розрахунок (40 000,00 грн).
Таким чином, за твердженням представника відповідача, дії суду першої інстанції, який об`єктивно оцінив складність справи та обсяг послуг, визначивши розумний загальний розмір відшкодування у 34 000, 00 грн, є абсолютно законними та обґрунтованими.
Представник скаржника в судовому засіданні 22.04.2026 року Північного апеляційного господарського суду підтримав доводів апеляційної скарги та просив її задовольнити, додаткове рішення суду першої інстанції змінити, яким зменшити розмір стягуваних витрат на правничу допомогу. 
Представник відповідача в судовому засіданні 22.04.2026 року Північного апеляційного господарського суду заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні, додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. 
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до вимог ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Клопотання про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
За положеннями п. 4 ст. 1, ч.ч. 3 та 5 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 ч. 1 ст. 1 Закону).
Відповідно до ст. 19 Закону видами адвокатської діяльності є:
- надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного,
- засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування в кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адмінвідповідальності під час розгляду справи про адмінправопорушення;
- надання правничої допомоги свідку в кримінальному провадженні;
- представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адмінправопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача в кримінальному провадженні;
- представництво інтересів фіз- і юросіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших держорганах, перед фіз- та юрособами;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;
- надання правничої допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.
Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Надані адвокатським об`єднанням послуги відносяться безпосередньо до послуг про надання правничої допомоги.
Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
За приписами статей 123, 126 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.
Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У відзиві на позовну заяву відповідач повідомив суд першої інстанції, що орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу складає 40000,00 грн; детальний опис робіт (наданих послуг) та докази понесених витрат (договір про надання правничої допомоги, ордер, акт наданих послуг, докази оплати) будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення по суті справи.
Як вбачається з матеріалів справи, між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "ЖК МИКИТСЬКА СЛОБОДА" та Адвокатським об`єднанням "Арбітріум Ліберум" було укладено договір про надання правничої (правової) допомоги № 250 від 28.08.2025 року.
Договором про надання правничої (правової) допомоги № № 250 від 28.08.2025 року, передбачено, що розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокатському об`єднанню за надану в межах договору правничу (правову) допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору. (п. 3.1. договору).
Відповідно до п. 4 додаткової угоди №2 сторони домовились, що оплата послуг (гонорару) адвокатського об`єднання за надання правничої допомоги у межах цієї додаткової угоди здійснюється за погодинною ставкою. Розмір гонорару за одну годину роботи адвоката (фахівця) адвокатського об`єднання становить 2000,00 грн. 
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, відповідачем надано: копію договору доручення про надання правничої допомоги № 250 від 28.08.2025 року, укладеного з Адвокатським обєднанням "Арбітріум Ліберум", копію додаткової угоди №2 від 30.08.2025 року до договору, копію акту №1/1-032-АКТ від 10.02.2026 року про надання професійної правничої допомоги (послуг) до договору про надання правничої допомоги від 28.08.2025 року, копію рахунку №1/1-032-РХ від 10.02.2026 року та опис виконаних робіт (наданих послуг).
Так, відповідно до акту №1/1-032-РХ від 10.02.2026 року про надання професійної правничої допомоги (послуг) до договору про надання правничої допомоги від 28.08.2025 року, надані послуги з правової допомоги адвоката включають в себе:
- вивчення позовної" заяви, надання консультацій, подача відзиву (02.09.2025, № 07» 11/73646/25) 3 год. - 6000,00 грн;
- вивчення відповіді на відзив позивача (10.09.2025) 2 год. - 2000,00 грн;
- підготовка та подача заперечення на відповідь на відзив (16.09.2025, №07- 11/77268/25) 2 год. - 4000, 00 грн;
- аналіз клопотання про покази свідків та витребування доказів (18.09.2025) 1 год. - 2000,00 грн;
- аналіз показів позивача, вивчення клопотання про відповіді на питання (22.09.2025 ) 1 год. - 2000,00 грн;
- вивчення клопотань про витребування та долучення доказів (25.09.2025 №07-11/80050/25) 1 год - 2000,00 грн;
- підготовка заперечення на витребування окремих доказів (25.09.2025 ) 1 год - 2000,00 грн;
- представництво інтересів клієнта у судовому засіданні (25.09.2025 ) 1 год. - 2000,00 грн;
- підготовка та подача заяви про виконання ухвали суду (16.10.2025, №07-11/85838/25) 2 год. - 4000,00 грн;
- вивчення додаткових пояснень №1, №2 та №3 позивача (28.10.2025 - 05.11.2025) 1 год. - 2000,00 грн;
- підготовка відповіді на пояснення №3 та пояснення №1 та №2 (06.11.2025) 2 год. - 4000,00 грн;
- аналіз клопотань про недопустимість доказів та заяви свідка (06.11.2025 року) 1 год. - 2000,00 грн;
- представництво інтересів клієнта у судовому засіданні (06.11.2025) 1 год. - 2000,00 грн;
- технічна підготовка та роздруківка 514 листків опитування та протоколів (21.11.2025 року) 6 годин- 12000,00 грн;
- підготовка та подача клопотання про долучення доказів (24.11.2025,№07-11/96198/25) 1 год. - 2000,00 грн;
- заперечення на пояснення щодо показів свідка Славинського (01.12.2025, №07-11/98322/25) 2 год. - 4000,00 грн;
- заперечення на клопотання про зобов`язання надіслати копії (03.12.2025, №07-11/99007/25) 2 год. - 4000,00 грн;
- представництво інтересів клієнта у судовому засіданні (04.12.2025) 1 год. - 2000,00 грн;
- представництво інтересів клієнта у судовому засіданні (15.01.2026) 1 год. - 2000,00 грн;
- вивчення та аналіз пояснень позивача щодо листків опитування (03.02.2026 року) 1 год. - 2000,00 грн;
- підготовка письмового спростування «Аналізу листків» (05.02.2026, №07-11/9026/26) 2 год. - 4000,00 грн;
- представництво інтересів клієнта у судовому засіданні (05.02.2026) 1 год. - 2000,00 грн.
Загальна вартість наданих послуг за цим актом становить 70000,00 грн.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19. 
Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "East/WestAllianceLimited" проти України (заява № 19336/04, п. 269) визначено, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц та від 07.07.2021 року у справі № 910/12876/19.
При цьому, Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 Цивільного кодексу України.
Частинами 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру чи погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката хоч і визначається ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як "форма винагороди адвоката", але в розумінні Цивільного кодексу України становить ціну такого договору.
Так, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5 - 7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (такий висновок міститься в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 12.01.2023 року у cправі № 911/272/21, від 12.01.2023 року у справі № 910/8342/21, від 20.12.2022 року у cправі № 910/6310/21).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Водночас, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч.4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, які застосовуються за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Аналогічний за змістом правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі № 910/17343/20 та постанові Верховного Суду від 15.06.2022 року у справі № 911/2652/17 (911/3581/20).
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 року у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 року у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 року у справі № 904/3583/19.
В даному випадку, як вже зазначалося, позивачем також було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу з огляду на їх необґрунтованість, не спів розмірність та завищення.
Разом з тим, матеріали справи не містять, а скаржником не було надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції належних та допустимих в розумінні статей 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України доказів або підтверджених документально розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат чи ненадання передбачених договором послуг адвоката.
При цьому, як правильно встановлено судом першої інстанції, підготовка та подача заперечень на відповідь на відзив включає в себе вивчення відповіді на відзив, підготовка заперечення на витребування окремих доказів та аналіз клопотання про витребування та долучення доказів є фактично однією і тією ж послугою. Підготовка відповіді на пояснення позивача та письмових спростувань аналізу листків також включають в себе вивчення відповідних документів, які подані позивачем. Крім того, відповідач двічі включив витрати з вивчення одного і того ж клопотання про витребування доказів.
Подібний за змістом висновок викладено в постанові Верховного Суду у постанові від 08.04.2021 року у справі № 922/2321/20. 
Обґрунтованим розміром витрат за зазначені послуги, як вірно встановлено судом першої інстанції є 8000,00 грн. 
Водночас, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, відповідач включив в адвокатські послуги витрати з технічної підготовки та роздруківки листків опитування та протоколів у сумі 12000,00 грн, що також є необґрунтовано завищеними та підлягає зменшенню.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів критично оцінює твердження скаржника, що встановлений судом розмір компенсації витрат не випливає із мотивувальної частини додаткового рішення та не може вважатися належним чином обґрунтованим, оскільки останній в оскаржуваному рішенні зазначив витрати на правничу допомогу які не підлягають відшкодуванню повністю або частково та навів мотивацію такого рішення.
Таким чином, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, виходячи з критеріїв складності справи, обсягу матеріалів, кількості підготовлених документів, користуючись певною можливістю розсуду при розподілі витрат на правничу допомогу та з урахуванням заперечень позивача на відшкодування витрат на правничу допомогу колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо покладення на позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем, у розмірі 34000,00 грн (зокрема, за вивчення позовної заяви та подачу відзиву, подачі заперечень на відповідь на відзив, подачу заяви про виконання ухвали суду, заперечення на пояснення щодо показів світка та на клопотання на зобов`язання надіслати копії, представництво інтересів клієнта у судових засіданнях). 
Твердження скаржника, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення, що витрати на правничу допомогу заявлені відповідачем не відповідають критеріям визначення розміру витрат на правничу допомогу, а відтак, розмір заявлених витрат на правничу допомогу є неспіввісним з огляду на проведену роботу та складність, колегія суддів не визнає переконливими доводами, оскільки останні були враховані судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення. 
При цьому, колегія суддів не приймає як належне твердження скаржника, що у заяві про ухвалення додаткового рішення відповідач заявив до відшкодування 70 000,00 грн, що перевищує попередньо заявлений розмір витрат на 75 % (40000,00 грн), і за таких обставин оцінка співмірності витрат мала здійснюватися з урахуванням саме орієнтовно заявленого розміру витрат, оскільки відповідач в розумінні ст. 124 Господарського процесуального кодексу України належним чином доведено суду іншу фактичну суму судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. 
Водночас, колегія суддів приймає до уваги твердження представника відповідача викладене у відзиві на апеляційну скаргу, що суд першої інстанції вже врахував баланс інтересів сторін і за ініціативою позивача зменшив заявлені витрати з 70 000,00 грн до 34 000,00 грн, що навіть менше за початковий орієнтовний розрахунок (40 000,00 грн).
За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2026 року у справі № 910/9701/25 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування або зміни не вбачається.
За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу.
Колегія суддів погоджується з твердженнями позивача викладеними у відзиві на апеляційну скаргу.
Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування ухваленого у справі додаткового рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд - 
УХВАЛИВ: 
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2026 року у справі №910/9701/25 залишити без задоволення.
2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2026 року у справі №910/9701/25 залишити без змін.
3. Матеріали справи №910/9701/25 повернути до Господарського суду міста Києва. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім 

Судді Б.О. Ткаченко

О.М. Гаврилюк

Дата підписання 23.04.2026 року.