1	Справа № 335/10261/25  2/335/110/2026 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., за участю секретаря судового засідання Куян О.С., позивача ОСОБА_1 , представника позивача – адвоката Косякової З.М., відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Четверта Запорізька державна нотаріальної контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,- 

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив визнати за ним право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлих батьків ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати сторін у справі – ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина, яку прийняли: за заповітом, посвідченим Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою 20.09.2006 р. за реєстровим № 2-4571, донька померлої – відповідач у справі, ОСОБА_2 , шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини; за законом, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, чоловік померлої – ОСОБА_4 ; за законом син померлої – позивач у справі, ОСОБА_1 , шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.
Четвертою Запорізькою державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 192/2019.
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняли: за законом донька померлого – відповідач у справі, ОСОБА_2 , шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини; за законом син померлого – позивач у справі, ОСОБА_1 , шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.
До складу спадкового майна входить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
У листопаді 2019 року відповідач ОСОБА_2 направила до Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори заяву про відкликання свого підпису під заявами про прийняття спадщини після померлих батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , просила вважати заяви про прийняття спадщини недійсними та відмовилась від заяв про прийняття спадщини.
Нотаріусом зазначена відмова не прийнята, оскільки заява ОСОБА_2 про відкликання свого підпису під заявою про прийняття спадщини не була посвідчена нотаріально. Крім того, викладена в довільній формі заява ОСОБА_2 містить вимогу про відкликання підпису, замість відмови від прийняття спадщини.
Постановою державного нотаріуса Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори від 19 червня 2021 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадщину після померлої ОСОБА_3 прийняли її дочка (за заповітом) та чоловік (за законом); після померлого ОСОБА_4 спадщину за законом прийняли його діти - ОСОБА_1 і ОСОБА_2 . 
Як зазначив позивач у позові, оскільки нотаріусом Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори не прийнято відмову ОСОБА_2 від спадщини після померлих батьків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , внаслідок чого відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, в позасудовому порядку вирішити питання щодо оформлення права власності на спадкове майно неможливо, тому позивач змушений звернутись до суду з цим позовом.
Ухвалою судді від 15.10.2025 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 13.11.2025, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Четверту Запорізьку державну нотаріальну контору та встановлено сторонам у справі строки для подання заяв по суті справи. 
Вказаною ухвалою також було витребувано з Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори копії спадкових справ: №192/2019, яка заведена після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ; №193/2019, яка заведена після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
27.10.2025 на адресу суду надійшли копії спадкових справ: №192/2019, яка заведена після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ; №193/2019, яка заведена після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
У встановлений судом строк, відповідач ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву не надала.
Ухвалою суду від 11.02.2026 закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Четверта Запорізька державна нотаріальної контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник – адвокат Косякова З.М. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позові.
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечувала проти позову, і щоб право власності на спадкову квартиру було визнано за ОСОБА_1 . Зазначила, що дійсно після смерті своїх батьків вона писала у нотаріуса заяви про прийняття спадщини. Але у подальшому вона вирішила відмовитися від спадщини, оскільки не мала наміру оформляти на себе квартиру. Заяву про відмову від прийняття спадщини вона не змогла посвідчити у встановленому порядку, оскільки необхідно було здійснити платіж у Банку, а без ідентифікаційного номеру вона не може це зробити. Внаслідок свого віросповідання вона відмовилася від ідентифікаційного номеру, не бажає проходити ідентифікацію особи, і щоб у реєстрах були внесені її ідентифікаційні дані. 
Заслухавши позивача, його представника, та відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши наявні в ній докази у сукупності, суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення до 27 квітня 2026 року.
Суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , 20 квітня 1963 року зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Після укладення шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_6 , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб. 
Згідно із свідоцтвом про народження позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яке видане повторно 23.05.2019, його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .
Із свідоцтва про зміну прізвища або імені № НОМЕР_1 від 12.12.1967 р. встановлено, що ОСОБА_8 (батько ОСОБА_6 , до укладення шлюбу ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ) змінив своє ім`я з ОСОБА_11 на ОСОБА_12 , внаслідок чого було змінено по-батькові матері позивача у актовому записі та свідоцтві про народження.
Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, батьками відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 , і після її смерті відкрилася спадщина.
За свого життя, 20.09.2006, ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2 , вона заповіла ОСОБА_2 , який було посвідчено Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою, номер в реєстрі 2-4571. 
Вказана квартира належала ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі Свідоцтва № НОМЕР_3 на право власності на квартиру від 07.04.1999 року, яке видано на підставі розпорядження голови Орджонікідзевської районної адміністрації № 913-р від 07.04.1999 «Про оформлення права приватної власності на квартиру АДРЕСА_3 ».
Після смерті ОСОБА_3 Четвертою Запорізькою державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 192/2019. 
Відповідно до матеріалів спадкової справи, із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернулися: ІНФОРМАЦІЯ_10 її донька ОСОБА_2 , та ІНФОРМАЦІЯ_11 її син ОСОБА_1 .
Крім того, станом на час смерті ОСОБА_3 разом із нею проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , її чоловік ОСОБА_4 . 
Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Таким чином, після смерті ОСОБА_3 вчинили дії на прийняття спадщини: за заповітом ОСОБА_2 , шляхом подання заяви про прийняття спадщини, за законом ОСОБА_1 , шляхом подання заяви про прийняття спадщини, та ОСОБА_4 , шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Відповідно до ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
З урахуванням встановлених обставин справи, та вимог чинного законодавства, суд встановив, що після смерті ОСОБА_3 , у встановленому законом порядку прийняли спадщину: за заповітом ОСОБА_2 , та за законом ОСОБА_4 , як особа, яка має право на обов`язкову частку у спадщині.
Оскільки ОСОБА_1 на час смерті своєї матері не мав права на обов`язкову частку у спадщині, а заповіт складено на його сестру ОСОБА_2 , то він вважається таким, що не має права на спадщину після смерті своєї матері. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що складено актовий запис № 89, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_4 , і після його смерті відкрилася спадщина.
Після смерті ОСОБА_4 Четвертою Запорізькою державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 193/2019. 
Відповідно до матеріалів спадкової справи, із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулися: ІНФОРМАЦІЯ_10 його донька ОСОБА_2 , та ІНФОРМАЦІЯ_11 його син ОСОБА_1 .
Таким чином, такими, що прийняли спадщину у встановленому законом порядку після смерті ОСОБА_4 є його діти, сторони у справі.
Звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, ОСОБА_1 зазначив, що він у встановленому порядку прийняв спадщину після смерті як матері ОСОБА_3 , так і батька ОСОБА_4 , а його сестра – ОСОБА_2 відмовилася від спадщини, шляхом направлення нотаріусу відповідної заяви.
Так, згідно матеріалів спадкової справи № 193/2019, ОСОБА_2 08.11.2019, тобто в останній день шестимісячного строку після смерті ОСОБА_4 , направила поштовим зв`язком Четвертій Запорізькій державній нотаріальній конторі власноруч написану заяву, в якій зазначила, що вона не має можливості оформити документи нотаріально, а тому повідомляє, що відкликає подану нею 19.06.2019 р. заяву про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 , відкликає свій підпис під заявою та просила вважати заяву недійсною. Також зазначила, що відкликає свій підпис і на заяві про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , просить вважати її недійсною, свій підпис під заявою відкликає.
На вказану заяву ОСОБА_2 державним нотаріусом надано відповідь із роз`ясненням вимог ЦК України (лист від 15.11.2019 №2102/02-14/192-2019, 193-2019), яка знаходиться в матеріалах спадкових справ. 
17 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Постановою державного нотаріуса Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори Бережко С.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.08.2021, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлих ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , та 08 травня 2019 року ОСОБА_4 , на квартиру АДРЕСА_2 .
В обґрунтування відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом вказано на положення ст. 49 Закону України «Про нотаріат», та зазначено, що спадкоємцями які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 є: за заповітом дочка спадкодавця ОСОБА_2 шляхом подання заяви про прийняття спадщини, справжність підпису на якій засвідчене нотаріусом; та за законом, на підставі ст. 1241 ЦК України, чоловік ОСОБА_4 , відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , за законом є дочка спадкодавця ОСОБА_2 та син ОСОБА_1 в рівних частках. Тобто, ОСОБА_1 не має права на спадкування усієї квартири.
При розгляді справ, пов`язаних із спадкуванням, повноваження суду не є безмежними. Фактично, у даній справі позивач, погоджуючись із обґрунтованістю постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, просить визнати за ним право власності на квартиру в порядку спадкування за законом, не повідомляючи суду інших обставин, ніж були встановлені нотаріусом.
Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Предметом розгляду у цій справі є саме позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на спадкову квартиру, як після смерті ОСОБА_3 , так і після смерті ОСОБА_4 .
Разом із тим, судом на підставі досліджених доказів встановлено, що позивач ОСОБА_1 не має права на спадщину за законом після смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка за свого життя склала заповіт на користь доньки ОСОБА_2 . Права на обов`язкову частку у спадковому майні ОСОБА_1 після смерті матері також не мав.
При цьому, ОСОБА_2 у встановленому ЦК України порядку не відкликала свою заяву про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 та не відмовилася від прийняття спадщини після неї.
Частиною 5 ст. 1269 ЦК України передбачено, що особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Таким чином, ОСОБА_2 , як особа, яка у встановлений ст. 1270 ЦК України строк подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , мала право протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, з 10.01.2019, або відкликати заяву про прийняття спадщини, або відмовитися від прийняття спадщини.
Відтак, відповідач ОСОБА_2 вважається такою, що прийняла спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 у встановленому Законом порядку, а відтак позивач ОСОБА_1 не має права на визнання за ним права власності на всю квартиру в порядку спадкування за законом після смерті своїх батьків.
Суд у даній справі не вирішує питання щодо визнання за позивачем права власності на частину спадкового майна після смерті батька ОСОБА_4 , оскільки судом не встановлено перешкод в оформленні позивачем права на спадщину після померлого батька у нотаріальній конторі. 
При цьому, суд звертає увагу, що хоча ОСОБА_2 і визнала позовні вимоги у судовому засіданні, проте, таке визнання позову суперечить вимогам Закону, а тому не може бути прийняте судом, відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України. 
З огляду на викладені обставини, суд доходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі.
На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 4, 12, 13 76-81, 89, 259, 263-265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Четверта Запорізька державна нотаріальної контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя          К.В. Гашук