ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1170/26 Справа № 203/8887/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Смольняков О. О. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 квітня 2026 року       м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника Філіповського Віктора Валентиновича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Центрального районного суду м. Дніпра від 05 березня 2026 року у справі про адміністративне правопорушення, якою: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В :
Цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
При обставинах зазначених в протоколі, 25 вересня 2025 року о 16 год 15 хв., за адресою місто Дніпро, просп. Богдана Хмельницького, в районі будинку 142-Г, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом ВАЗ 2101. д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія було проведено в установленому законом порядку, в закладі охорони здоров`я КП «ДБКЛПД» ДОР. Результатом огляду є висновок КП «ДБКЛПД» ДОР від 09.10.2025р. №3250, чим ОСОБА_1 порушила п. 2.9 а ПДР України.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник Філіповський В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння.
Вказує, що єдиною підставою для ініціювання перевірки став факт того, що раніше щодо ОСОБА_1 складався протокол за ст. 130 КУпАП.
Також зазначає, що дослідження де б бралася кров у ОСОБА_1 не проводилося, що є підставою для визнання такого огляду незаконним. ОСОБА_1 не повідомляли про результати медичного огляду, що є грубим порушенням її прав.
Також вказує, що в порушення ст. 256 КУпАП у протоколі не зазначено про здійснення будь-якої фіксації правопорушення, відсутні відомості про технічний засіб та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, повідомила про можливість розгляду справи без участі її захисника.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.
Як вбачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст. 280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення; медичний висновок про стан сп`яніння; рапорт інспектора поліції; відеозапис з бодікамер працівників поліції.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці лані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Доводи апелянта про те, що відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Так, дійсно на відеозаписі не зафіксовано факт зупинки та керування ОСОБА_1 транспортним засобом, однак, з відеозапису видно, що працівники поліції підійшли до транспортного засобу в якому на водійському сидінні сиділа ОСОБА_1 , за весь час спілкування з працівниками поліції остання жодного разу не стверджувала про те, що вона не керувала транспортним засобом. Крім того, зафіксовано як ОСОБА_1 питає у працівника поліції що вона порушила, на що працівник поліції повідомив, що вона не була пристебнута паском безпеки. 
Також, на підтвердження факту зупинки транспортного засобу та керування ним в матеріалах справи наявний рапорт працівника поліції, в якому зазначено, що 25.09.2025 року було зупинено транспортний засіб ВАЗ 2101 н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .
Вищенаведені докази по справі узгоджуються між собою та вказують на те, що ОСОБА_1 дійсно керувала транспортним засобом в зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення час та місці була зупинена працівниками поліції та сумніві у апеляційного суду не викликають.
Вищенаведеним спростовуються твердження ОСОБА_1 , надані в судовому засіданні апеляційного суду, про те, що вона тільки присіла на водійське сидіння, а транспортним засобом керувала інша особа.
Крім того, на відео зафіксовано, що водію ОСОБА_1 працівником поліції повідомлено про виявлені у нього ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан сп”яніння в медичному закладі на що ОСОБА_1 погодилась та пройшла його.
Відповідно до висновку КП “ДБКЛПД” ДОР від 09.10.2025 року № 3250 ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп”яніння.
Вище наведене вказує на те, що ОСОБА_1 дійсно порушив п. 2.9а ПДР України.
Апеляційний суд вважає, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудних камер працівників поліції в цілому відображає усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, дані відеозапису нагрудних камер працівників поліції є належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють встановити обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Твердження апелянта про те, що дослідження де б бралася кров у ОСОБА_1 не проводилося, що є підставою для визнання такого огляду незаконним не є слушними.
Так, відповідно до п. 11 розділу 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. 
Відповідно до п. 12 розділу 3 даної Інструкції для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. 
Таким чином, для виявлення стану сп”яніння не є обов”язковим взяття біологічного середовища у вигляді крові.
Як видно з акту огляду, наданого КП “ДБКЛПД” ДОР № 3250 від 25.09.2025 року у ОСОБА_1 було взято для дослідження біологічне середовище у вигляді сечі, а тому такий огляд не можна вважати недійсним.
На переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння при обставинах встановлених постановою суду, чим було порушено вимоги п. 2.9а ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення.
Всі матеріали справи зібрані працівниками патрульної поліції, які діяли в межах своїх повноважень та протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 повністю відповідають вимогам ст. 256 КУпАП.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги, розцінюються апеляційним судом критично і до уваги не приймаються, оскільки зводяться лише до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку та тлумачення норм права на розсуд апелянта, однак при цьому не ґрунтуються на нормах діючого законодавства.
Враховуючи викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, висновки суду доводами апеляційної скарги не спростовані.
Оскільки судове рішення, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд- 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника Філіповського Віктора Валентиновича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , — залишити без задоволення.
Постанову Центрального районного суду м. Дніпра від 05 березня 2026 року відносно ОСОБА_1 — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя А.О. Пістун