ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/501/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Андрусенко О. О.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Урбан Драйв» до Волинської митниці про визнання протиправною та скасування картки відмови, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Урбан Драйв» (далі – ТзОВ «Урбан Драйв») звернулося з позовом до Волинської митниці про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 24.11.2025 №UA205140/2025/002859.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТзОВ «Урбан Драйв» здійснювало імпорт товарів на територію України, зокрема напівпричіпу - ізотермічного фургон (рефрижератор), обладнаногохолодильною установкою, призначеного для перевезення вантажів марки SCHMITZ CARGOBULL; модель SCB S3B; ідентифікаційний код (VIN) НОМЕР_1 , 2015 року виготовлення. В ході виконання митних формальностей відповідачем було прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 24.11.2025 №UA205140/2025/002859, у зв`язку з тим, що є обґрунтовані сумніви щодо преференційного походження товару, зазначеного в сертифікаті про перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 24.11.2025 №PL/MF/AU0235444. Згідно частини першої статті 281 Митного кодексу України (далі – МК України), пункту 4 статті 34 Доповнення I «Визначення поняття «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження преференційний режим вільної торгівлі не може бути застосований до надходження результатів перевірки сертифіката з перевезення від 24.11.2025 №PL/MF/AU0235444.
Позивач не погоджується з оскаржуваною карткою відмови у митному оформленні товарів від 24.11.2025 №UA205140/2025/002859, оскільки до митного оформлення декларантом було надано вичерпний перелік документів, на підставі яких можна пересвідчитись, що країна походження товарів підтверджена належним чином, також було надано достатнє підтвердження документів для застосування преференційного режиму. Крім того, зазначає, що Призупинення надання преференційного режиму для товарів здійснюється до надходження результатів перевірки на запит договірної сторони митного органу країни імпортера; відмова у наданні права на преференцію можлива якщо відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запиту, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів. У свою чергу, наявність у контролюючого органу сумнівів щодо наданих декларантом документів на підтвердження заявленої ним країни походження товару є лише обставиною для перевірки таких документів та не може бути беззаперечною підставою для відмови у застосуванні преференційної ставки мита. Таким чином, митним органом не здобуто доказів невідповідності вимогам достовірності та правильності інформації про європейське походження товару, а також підтвердження обставин, що постачальник товару не підтвердив відповідність товару вимогам правил про преференційне походження товару у межах спірних правовідносин.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 21.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовних вимог не визнав. В обґрунтування своєї позиції вказав, що ТзОВ «Урбан Драйв» подано до митного оформлення товар «напівпричіп ізотермічний фургон (рефрижератор), обладнаний холодильною установкою, призначений для перевезення вантажів; Марка - SCHMITZ CARGOBULL; Модель SCB S3B; Ідентифікаційний код(VIN) WSM00000005138913; Календарний рік виготовлення - 2015 рік; Модельний рік виготовлення - 2015 рік; Дата першої реєстрації - 03.03.2015 рік; Маса в разі максимального навантаження - 42000кг; Власна маса - 8605.00 кг; Вантажопідйомність - 33.395т.; Країна походження - Німеччина (DE); Торгівельна марка - SCHMITZ; Кількість осей - 3; Бувший у використанні; Кількість - 1 штука» за митною декларацією від 26.11.2025 №25UA205140073873U0.
Преференційний режим оподаткування до вказаних товарів заявлено на підставі оригіналів сертифіката з перевезення товару EUR.1 від 24.11.2025 №PL/MF/AU0235444. Країна походження товару у графі 34 митної декларації була заявлена декларантом на підставі відомостей наявних у сертифікаті з перевезення товару EUR.1. До товарів застосована зменшена ставка мита 10%, відповідно до даних наведених у графі 47 МД сума ввізного мита, що нарахована умовно складає 58 737,96 грн.
Однак, за поданою декларантом МД від 26.11.2025 №25UA205140073873U0 відбулось спрацювання ризиків АСАУР. Згідно сформованих модулем АСАУР переліком митних процедур передбачено, що на запит Держмитслужби митними органами країни експортера не підтверджено преференційне походження товарів від експортера Multitrade Estonia OU. Розглянути питання правомірності застосування преференцій. Розглянути питання зупинення тарифної пільги (преференції) (гр. 36 МД) відповідно до частини першої статті 281 МК України із випуском товару у вільний обіг на митну територію України за умови сплати ввізного мита за повними ставками Митного тарифу України, до надходження результатів перевірки їх преференційного походження згідно з міжнародним договором про вільну торгівлю. Вказана інформація також доведена листом Державної митної служби України від 01.02.2025 за №15/15-03-01/7/5113. З огляду на вищевказане, у відповідності до пункту 4 статті 34 Доповнення І Конвенції до Угоди, Волинською митницею призупинено надання преференційного режиму відносно товару позивача, та прийнято картку відмови від 26.11.2025 №UA205140/2025/002859, оскільки є обґрунтовані сумніви щодо преференційного походження товару, зазначеного в сертифікаті про перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 24.11.2025 №PL/MF/AU0235444. Згідно частини першої статті 281 МК України, пункту 4 статті 34 Доповнення I «Визначення поняття» походження товарів» і методів адміністративного співробітництва Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження преференційний режим вільної торгівлі не може бути застосований до надходження результатів перевірки сертифіката з перевезення від 24.11.2025 №PL/MF/AU0235444.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін.
Інших заяв по суті справи до суду не надходило. 
Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів та підстав.
Судом встановлено, що 21.09.2025 між фірмою Multitrade Estonia OU (продавець) та ТзОВ «Урбан Драйв» укладено контракт №MULT/URB, предметом якого є поставка транспортних засобів (нових і вживаних вантажних та легкових автомобілів, автобусів, мікроавтобусів, спеціальної та сільськогосподарської техніки), а також запасних частин та витратних матеріалів до них. Продавець продає, а Покупець купує товари відповідно до інвойсу, який є невід`ємною частиною даного контракту. 
26.11.2025 для митного оформлення товару декларантом ТзОВ «КСМ Україна» в інтересах ТзОВ «Урбан Драйв» подано митну декларацію №25UA205140073873U0 на товар «напівпричіп ізотермічний фургон (рефрижератор), обладнаний холодильною установкою, призначений для перевезення вантажів; Марка - SCHMITZ CARGOBULL; Модель SCB S3B; Ідентифікаційний код(VIN) WSM00000005138913; Календарний рік виготовлення - 2015 рік; Модельний рік виготовлення - 2015 рік; Дата першої реєстрації - 03.03.2015 рік; Маса в разі максимального навантаження - 42000кг; Власна маса - 8605.00 кг; Вантажопідйомність - 33.395т.; Країна походження - Німеччина (DE); Торгівельна марка - SCHMITZ; Кількість осей - 3; Бувший у використанні; Кількість - 1 штука».
Для підтвердження походження товарів та для застосування тарифної пільги в оподаткуванні ввізним митом декларантом надано: рахунок-фактуру (iнвойс) від 24.11.2025 №14/2025, автотранспортну накладну від 24.11.2025 №б/н, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 24.11.2025 №PL/MF/AU0235444, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 26.06.2025, висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями від 25.11.2025, контракт від 21.09.2025 №MULT/URB, договір про надання послуг митного брокера від 01.08.2025 №12/08, копію митної декларації країни відправлення від 24.11.2025 №25PL341010000V1DB5.
Однак, Волинською митницею оформлено картку відмови в митному оформленні (випуску) товарів №UA205140/2025/002859 відповідно, з тих підстав, що у митниці є обґрунтовані сумніви щодо преференційного походження товару, зазначеного в сертифікаті про перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 24.11.2025 №PL/MF/AU0235444. Згідно частини першої статті 281 МК України, пункту 4 статті 34 Доповнення І «Визначення поняття «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва Регіональної конвенції про пан-євро-середноморські преференційні правила походження; преференційний режим не може бути застосований до надходження результатів перевірки сертифіката з перевезення форми EUR.1 від 24.11.2025 №PL/MF/AU0235444.
Не погоджуючись із прийнятими картками відмови в митному оформленні (випуску) товарів, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 318 МК України усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України, підлягають митному контролю.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно - правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини першої статті 4 МК України).
Згідно з частинами другою, третьою статті 318 МК України митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Положеннями статті 272 МК України передбачено, що ввізне мито встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України. Встановлення нових та зміна діючих ставок ввізного мита, визначених Митним тарифом України, здійснюються Верховною Радою України шляхом прийняття законів України.
Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 280 МК України ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України. Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.
Частинами першою-третьою статті 36 МК України передбачено, що країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом. Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару.
За змістом статті 43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару. Країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації. 
Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.
Додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару (частина дев`ята статті 43 МК України).
Частиною дев`ятою статті 36 МК України передбачено, що особливості визначення країни походження товару, що ввозиться з територій спеціальних (вільних) економічних зон, розташованих на території України, встановлюються законом.
Згідно з частиною першою статті 281 МК України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.
Законом України від 16.09.2014 №1678-VII «Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони» ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (Угода про асоціацію).
Відповідно до статті 25 глави 1 розділу ІV Угоди про асоціацію сторони поступово створюють зону вільної торгівлі протягом перехідного періоду, що не перевищує 10 років починаючи з дати набрання чинності цією Угодою, відповідно до положень цієї Угоди та відповідно до Статті XXIV Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року.
Як обумовлено статтею 26 глави 1 розділу ІV Угоди про асоціацію, положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I до цієї Угоди («Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва») (далі - Протокол І).
Таким чином, Угода про асоціацію з ЄС передбачає обов`язок України застосовувати преференційне мито до товарів, що походять з території інших сторін. 
Згідно з частиною першою статті 16 розділу V Протоколу І товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: (a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або UA/EU/P1/ua 14; (b) у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься «декларацією інвойс», надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу.
Відповідно до статті 17 розділу V Протоколу І сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником. Для цього експортер або його уповноважений представник має заповнити сертифікат з перевезення товару EUR.1, а також бланк заяви, зразок якої наведений у Додатку. Ці бланки мають бути заповнені однією з мов, якими складено цю Угоду, і згідно з нормами законодавства країни експорту. Якщо їх заповнюють від руки, це має бути зроблено чорнилом і друкованими літерами. Опис товарів потрібно викласти у виділеній для цього комірці, не залишаючи вільних рядків. Якщо комірка заповнена не повністю, під останнім рядком опису потрібно накреслити горизонтальну лінію й перекреслити вільний залишок комірки. Експортер, який подає заяву про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту, у якій видається сертифікат з перевезення товару EUR.1, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бут виданий митними органами країни-члена Європейського Союзу або України, якщо розглядувані товари можуть бути визнаними такими, що походять з Європейського Союзу або України, і задовольняють іншим умовам цього Протоколу. Митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Ці органи також мають забезпечити правильне заповнення бланків, зазначених у пункті 2 цієї статті. Вони зокрема повинні перевірити, чи заповнена комірка, призначена для опису товарів, таким чином, щоб запобігти зловмисному дописуванню. Дата видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 повинна бути вказана в Комірці 11 цього сертифіката. Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами й переданий експортерові одразу ж після здійснення чи забезпечення фактичного експортування товару.
Відповідно до статті 22(1) розділу V Протоколу І декларація інвойс, зазначена в статті 16(1)(b) цього Протоколу, може бути складена: (a) затвердженим експортером у розумінні статті 23 цього Протоколу, або (b) експортером будь-якої партії товару, що складається з одного чи декількох місць товарів, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 Євро. Декларація інвойс може бути складена, якщо розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу. Експортер, який складає декларацію інвойс, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. Складання декларації інвойс здійснюється експортером шляхом штампування, машинописного чи поліграфічного друкування на інвойсі, повідомленні про доставку чи іншім комерційнім документі декларації, текст якої наведено у Додатку IV до цього Протоколу, з використанням однієї з мовних версій, викладених у цьому Додатку, і згідно з чинним законодавством країни експорту. Якщо декларація складена від руки, це має бути зроблено чорнилом і друкованими літерами. Декларації інвойс мають бути власноручно підписані експортером, що їх склав. Проте затверджений експортер у розумінні статті 23 цього Протоколу не повинен підписувати такі декларації, якщо він надав митним органам країни експорту письмове зобов`язання нести повну відповідальність за всі декларації інвойс, у яких він зазначений, так, ніби вони підписані ним власноручно. Декларація інвойс може бути складена експортером тоді, коли товари, яких вона стосується, експортуються, або після експортування за умови подання цієї декларації в країні імпорту не пізніше ніж протягом двох років після імпортування товарів, яких вона стосується.
Як визначено у статті 1 Рішення підкомітету Україна – ЄС з питань митного співробітництва від 21.11.2018 №1/2018 (далі – Рішення №1/2018, застосовується з 01.01.2019) Протокол І до Угоди про асоціацію замінено текстом, викладеним у Додатку до цього Рішення. 
Статтею 1 Протоколу І щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва (додаток до Рішення №1/2018) встановлено, що з метою імплементації цієї Угоди застосовуються Доповнення I і відповідні положення Доповнення II до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження. 
Відповідно до пункту 1 статті 15 «Загальні вимоги» Доповнення І до Конвенції, товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження: (a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III а; (b) сертифікат з перевезення товару EUR-MED, зразок якого наведений у Додатку III b; (c) у випадках, вказаних у Статті 21(1), декларація (надалі іменуватиметься «декларацією походження» або «декларацією походження EUR-MED»), надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати. Текст декларації походження наведений у Додатку IV a і b.
Отже, сертифікат з перевезення товару EUR.1 є підставою для застосування до товару преференційного режиму оподаткування.
Як вбачається з матеріалів справи, з метою підтвердження походження товару для застосування преференційного режиму оподаткування ввізним митом під час митного оформлення декларант надав митному органу сертифікати з перевезення товару EUR.1 від 24.11.2025 №PL/MF/AU0235444. При цьому, суд звертає увагу, що будь-яких зауважень щодо форми та змісту вказаних сертифікатів у митного органу не виникало.
За умови подання документів із підтвердженням преференційного походження, сумніви в оформленні таких документів не можуть бути підставою для відмови у визнанні преференційного статусу. Тобто на імпортера не може бути покладено тягар доказування наявності в експортера правових підстав для підтвердження преференційного походження.
Видаючи картку відмову у митному оформленні (випуску) товарів №UA205140/2025/002859, відповідач вказав, що преференційний режим оподаткування до товарів на підставі сертифікатів з перевезення товару .1 від 24.11.2025 №PL/MF/AU0235444 не може бути застосовано, оскільки митницею прийнято рішення призупинити надання преференційного режиму до вказаних вище товарів до надходження результатів перевірки документів про походження товару відповідно до статті 34 пункту 4 Доповнення І до Конвенції. 
Частинами першою-четвертою статті 45 МК України визначено, що у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей. Запит про проведення перевірки повинен містити виклад обставин, що дали підстави для сумнівів з приводу достовірності задекларованої країни походження товару, посилання на правила визначення походження товарів, що застосовуються в Україні, а також іншу необхідну інформацію. До запиту додається документ, що підлягає перевірці, або його копія, а також у разі необхідності інші відомості, що можуть сприяти проведенню перевірки. Запит про проведення перевірки надсилається протягом 1095 днів з дня подання документа про походження товару, крім випадків, коли така перевірка ініціюється у зв`язку з кримінальним провадженням.
У випадках, визначених цією статтею, товар вважається таким, що походить з відповідної країни, з моменту отримання митними органами належним чином оформлених документів про походження товару або затребуваних ними додаткових відомостей (частина п`ята названої статті).
Статтею 32 розділу VI Доповнення І до Конвенції передбачено, що подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи Договірної сторони-імпортера мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цієї Конвенції. З метою реалізації положень пункту 1 цієї статті митні органи Договірної сторони імпортера повинні повернути сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-МЕD та інвойс, якщо він був поданий, декларацію про походження або декларацію про походження EUR-МЕD, або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, за необхідності, причини запиту. Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути надіслані для обґрунтування запиту про здійснення перевірки. Перевірка має бути здійснена митними органами Договірної сторони - експортера. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Якщо митні органи Договірної сторони імпортера вирішують призупинити надання преференційного режиму для товарів, щодо яких здійснюється перевірка, до надходження результатів цієї перевірки, імпортеру пропонується видача продукції із застосуванням будь-яких запобіжних заходів, які вважатимуться необхідними. Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути якнайшвидше повідомлені про її результати. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з однієї з Договірних Сторін і відповідають іншим вимогам цієї Конвенції. Якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції.
Отже, вказані норми передбачають взаємодію договірних сторін, зокрема, ними передбачено право та спеціальний порядок перевірки достовірності та правильності інформації (у тому числі сертифікатів з перевезення товару EUR.1), що міститься у відповідних документах. При цьому наведені положення фактично передбачають презумпцію достовірності документів до тих пір, поки митні органи країни експорту за запитом митних органів країни імпорту за результатами проведеної перевірки не доведуть протилежного (за винятком ситуації, що відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів).
Проте, матеріали справи не містять доказів надіслання запитів до митних органів країни експортера про проведення перевірки сертифіката з перевезення товару від 24.11.2025 №PL/MF/AU0235444.
Суд зауважує, що стаття 32 розділу VI Доповнення І до Конвенції дає митному органу право або призупинити надання преференції, або відмовити у її наданні. Призупинення надання преференційного режиму для товарів здійснюється до надходження результатів перевірки на запит договірної сторони митного органу країни імпортера; відмова у наданні права на преференцію можлива якщо відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запиту, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів.
Проте, матеріали справи не містять доказів надіслання відповідачем запитів до Держмитслужби України запитів до митних органів країни – експортера про проведення перевірки достовірності документів про походження ввезеного товару; доказів перевірки преференційного походження товару до моменту прийняття рішення у цій справі. 
Суд зауважує, що вирішення питання щодо країни походження товару повинне прийматися після одержання додаткових відомостей, сам факт звернення до Держмитслужби України (так стверджує відповідач, при цьому доказів такого звернення матеріали справи не містять) ще не є підставою для відмови у митному оформленні товарів за преференційним режимом. 
У випадку встановлення відповідачем невідповідності відомостей у наданих для митного оформлення документах, він дійсно мав право відповідно до положень статті 45 МК України звернутись до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни походження товару із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей. 
Однак відповідачем під час митного оформлення імпортованих позивачем товарів не було безпосередньо встановлено невідповідності відомостей у наданих для митного оформлення документах. 
У свою чергу, наявність у контролюючого органу сумнівів щодо наданих декларантом документів на підтвердження заявленої ним країни походження товару є лише обставиною для перевірки таких документів, однак не може бути беззаперечною підставою для відмови у застосуванні преференційної ставки мита. 
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 23.04.2019 у справі №817/4660/13-а.
Оскільки позивач подав у встановленому порядку документи, необхідні для підтвердження застосування преференційного режиму до товарів, ввезених згідно МД №25UA205140073873U0, щодо достовірності яких відсутні обґрунтовані сумніви, підтверджені належними доказами, тому, на думку суду, у відповідача були відсутні правові підстави для відмови у митному оформленні за вказаним режимом. 
Крім того, як визначено статтею 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.
Жодних умов невиконання положень МК України спірні картки відмови не містять.
За наведених обставин та з урахуванням положень нормативно-правових актів, що врегульовують спірні правовідносини, суд вважає, що відповідачем необґрунтовано відмовлено позивачу в митному оформленні (випуску) товарів за МД №25UA205140073873U0. Оскільки прийнята відповідачем картка відмови у митному оформленні (випуску) товарів №UA205140/2025/002859 не відповідає нормам чинного законодавства, то її слід визнати протиправною та скасувати, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно із частинами першою, третьою 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 2662,40 грн., сплачений відповідно до платіжних доручень від 30.12.2025 №36 та від 20.01.2026.
Керуючись статтями 243, 245, 246, 262, Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови Волинської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 24.11.2025 №UA205140/2025/002859.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УРБАН ДРАЙВ» судовий збір у розмірі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві грн 40 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УРБАН ДРАЙВ» (43023, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Лідавська, 4, ідентифікаційний код юридичної особи 45775634).
Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43958385).

Суддя О. О. Андрусенко