ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 752/4929/24 Суддя (судді) першої інстанції: Машкевич К.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ганечко О.М.,
суддів Кузьменка В.В., 
Сорочка Є.О.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 червня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Делегана Владислава Владиславовича, Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про адміністративне правопорушення та закриття провадження в справі,
У С Т А Н О В И В :

До Голосіївського районного суду м.Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови серії ЕНА № 1499819 від 22 лютого 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 лютого 2024 року рухався на своєму автомобілі з м.Ужгорода через місто Чоп до міста Мукачевого Закарпатської області по автодорозі М06, перед містом Чоп здійснив з`їзд на автодорогу М25, в місті Чоп на вул.Мукачівське шосе був зупинений працівниками поліції, які повідомили причину зупинки - рух без увімкненого ближнього світла фар.
Позивач заперечив це, оскілька добре пам`ятав, що ближнє світло фар під час руху було увімкнене ще після того, як він виїхав з міста Ужгорода і на панелі приборів автомобіля відображався індикатор увімкненого ближнього світла, його вимога надати докази порушення була проігнорована, посилаючись на те, що не порушував Правил дорожнього руху, просив задовольнити позов.
Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 12 березня 2024 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 03 червня 2024 року, адміністративний позов задоволено.
Скасовано постанову в справі про адміністративне правопорушення ЕНА № 1499819 від 22 лютого 2024 року, винесену поліцейським відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області сержантом поліції до ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП.
Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП закрито.
Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 605,60 грн. судового збору.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Національної поліції в Закарпатській області подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2025, 09.02.2026 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду в порядку у відкритому судовому засіданні на 25 лютого 2026 р.
Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в Закарпатській області не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою поліцейського відділу поліції №1(с.Онківці) Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області сержантом поліції Делеганом В.В. серії ЕНА № 1499819 від 22 лютого 2024 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.
Не погоджуючись із постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду щодо захисту порушених прав та інтересів.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідач, подавши відзив, приведених позивачем обставин не спростував, доказів керування позивачем транспортним засобом за обставин, приведених у постанові, не надав, при надходженні відзиву до суду файл з відео був відсутній, не дивлячись на направлення його на адресу позивача, про що останній зазначив в відзиві.
Головне управління Національної поліції в Закарпатській області вважає вказані висновки суду необґрунтованими та помилковими, оскільки: 
- судом жодним чином не підтверджено факту відсутності (не надсилання) ГУНП в Закарпатській області даного відеодоказу у справі № 752/4929/24, жодних актів про відсутність відеодоказів у справі працівниками суду не складались;
- на відео після зупинки ОСОБА_1 він не заперечує, що керував автомобілем, у графі 9 постанови містять підпис позивача, яким він підтверджує отримання ним копії постанови.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як вбачається із матеріалів справи, постановою поліцейського відділу поліції №1 (с.Онківці) Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області сержантом поліції Делеганом В.В. серії ЕНА № 1499819 від 22 лютого 2024 року, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.
За змістом постанови водій 22 лютого 2024 року о 16:11:17 в м. Чоп по вул.Мукачівське шосе керував транспортним засобом поза межами населеного пункту без увімкненого ближнього світла фар або денних ходових вогнів, чим порушим п.9.8 ПДР.
Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 9.8 Правил дорожнього руху України, визначено, що з 01 жовтня по 01 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкціх транспортного засобу - ближнє світло фар.
У контексті доводів апелянта про те, що судом жодним чином не підтверджено факту відсутності (не надсилання) ГУНП в Закарпатській області даного відеодоказу у справі № 752/4929/24, суд звертає увагу на те, що позбавлений можливості встановити наявність у системі електронного документообігу в системі суду долучення відео Головним управління національної поліції в Закарпатській області до суду першої інстанції, при цьому, із квитанції про долучення відзиву на позовну заяву вбачається у розділі «додатки» файл «Відео Димитрієв В.В.mp4».
Разом із тим, Головним управлінням національної поліції в Закарпатській області до апеляційної скарги долучено відео, проте із його змісту не вбачається фіксації керування транспортним засобом ОСОБА_1 без увімкнених денних ходових вогнів, що виключає відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП, адже диспозиція частини 2 статті 122 КУпАП України, передбачає відповідальність, зокрема за прушення водіями транспортних засобів, зокрема за користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв`язку. На переглянутому судом відеозаписі вбачається вже спілкування з водієм та розгляд справи, при цьому, посилання апелянта на визнання позивачем порушення, не випливає з контексту відеозапису та не може бути єдиним та беззаперечним доказом адміністративного правопорушення. До того ж, позивач вказане заперечує. 
Водночас, ст. 280 КУпАП, закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Разом із тим, із наданих Головним управлінням національної поліції в Закарпатській області матеріалів не спростовано приведених позивачем обставин, доказів керування позивачем транспортним засобом за обставин, приведених у постанові, не надано.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 цієї статті, визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всі вимоги законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За правилами статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 243, 286, 311, 315, 316, 317 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління національної поліції в Закарпатській області - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 03 червня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Ганечко 

Судді В.В. Кузьменко 

Є.О. Сорочко