Справа № 686/33488/24
Провадження № 2/686/91/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
20 лютого 2026 рік        м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі: 
головуючого судді   Колієва С.А. 
при секретарі    Кучерук Н.В.
за участю
позивача     ОСОБА_1 
представника позивача  Дубінського В.М.
представника відповідача  Шинкарчук Л.В.
представника третьої особи  Чулкової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерпродсервіс» про зобов`язання вчинити дії, спрямовані на набуття права власності на безхазяйне майно, -
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Хмельницької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ТОВ «Інтерпродсервіс» (далі Товариство) в якому з урахуванням поданої заяви про зміну предмета позову, просив зобов`язати Хмельницьку міську раду вчинити дії, спрямовані на набуття права власності на каналізаційну мережу з каналізаційними колекторами (код 2223 «Місцеві каналізаційні трубопроводи», Назва класифікаційної одиниці «Каналізаційні мережі та каналізаційні колектори» за Національним класифікатором НК 018:2023), розташовану за адресою: Хмельницька область, м.Хмельницький, вул. Тупікова від перетину АДРЕСА_1 між точкою у системі координат глобального позиціонування GPS49.40764497510436, 27.04003070350932 до точки 49.40648124732182, 27.045493573821968 без відстійника жиро-уловлювача, розташованого на земельній ділянці з державним кадастровим номером 6810100000:30:001:0031 до земельної ділянки з кадастровим номером 6810100000:30:001:0007 шляхом звернення до органу, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно з заявою про взяття їх на облік, як безхазяйне нерухоме майно.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Повз належну йому будівлю, під дорогою загального користування АДРЕСА_3 у вкрай занедбаному стані знаходиться каналізаційна мережа, яка має всі ознаки безхазяйного майна.
Впродовж 2024 року він звертався до органів місцевої влади з пропозицією обстежити каналізаційну мережу по АДРЕСА_3 з метою прийняття рішення щодо звернення до органу, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно з заявою про взяття її на облік як безхазяйну.
Так, 23.07.2024 року на адресу Постійної комісії Хмельницької міської ради з питань роботи житлово-комунального господарства, приватизації та використання майна територіальної громади ним була направлена заява про необхідність вчинити дії, спрямовані на набуття права власності каналізаційну мережу з каналізаційними колекторами, яка проходить по АДРЕСА_1 від перетину вулиць Тупікова та АДРЕСА_1 за відповідними координатами.
У відповідь на його звернення листом №01-22-139/1-24 від 03.10.2024 постійна комісія з питань ЖКГ Хмельницької міської ради повідомила йому що каналізаційні мережі, які є предметом спору, знаходяться у власності ТОВ «Інтерпродсервіс» (код ЄДРПОУ 30145545), не підлягають державній реєстрації в силу норм ч.4 ст. 5 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та є приналежністю до основної речі, а саме – каналізаційно-насосної станції площею 50,3 кв.м. , реєстраційний номер у реєстрі прав на нерухоме майно 330081468101(далі КНС), власником якої є ТОВ «Інтерпродсервіс».
З аналогічним змістом ним отримано відповідь Департаменту інфраструктури Хмельницької міської ради за №Я-5335-24 від 08.10.2024р.
Зазначив, що такі твердженнями Хмельницької міської ради є необґрунтованими, такими, що суперечать нормам діючого законодавства, а небажання вчинити запропоновані дії протиправним з наступних підстав.
Просив врахувати, що станом на сьогоднішній день каналізаційна мережа з каналізаційними колекторами, розташована за адресою АДРЕСА_3 від перетину вулиць Тупікова та Гальчевського (по вулиці Тупікова між точкою у системі координат глобального позиціонування GPS 49.40764497510436, 27.04003070350932 до точки 49.40648124732182, 27.045493573821968без відстійника-жиро уловлювача, розташованого на земельній ділянці за державним кадастровим номером 6810100000:30:001:0031 до земельної ділянки з кадастровим номером 6810100000:30:001:0007 має всі ознаки безхазяйного майна.
Так, відповідно до ст. 182 ЦК України права власності на нерухомі речі, обтяження цих прав їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації в порядку, передбаченому ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». До нерухомого майна, крім земельних ділянок належать об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Ці об`єкти поділяються на: будівлі, приміщення та споруди.
Національний Класифікатор будівель і споруд НК 018:2023 використовуються терміни, визначені Європейським класифікатором типів споруд, а саме: Споруди – структури, пов`язані із землею, які створені з будівельних матеріалів і комплектуючих та/або для яких виконуються будівельні роботи. Вказаним Національним класифікатором окремо виокремлено інженерні споруди.
Інженерні споруди – усі споруди, що не належать до будівель, у тому числі лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури та споруди на них. 
Каналізаційні мережі та водоочисні споруди відмінні від будівель і обліковуються у НК 018:2023за кодом 2223 Місцеві каналізаційні трубопроводи (клас включає: - каналізаційні мережі та каналізаційні колектори), тобто є нерухомим майном.
Згідно даних інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 402407618 від 05.11.2024р. за Товариством рахується виключно будівля каналізаційно-насосної станції(КНС) площею 50,3 кв.м., придбана ним за договором купівлі-продажу від 15.02.2002р. Будь-які згадки про інше майно, в тому числі спірну каналізаційну мережу, у витягах з державного реєстру реєстрації прав на нерухоме майно відсутні.
При цьому просив врахувати, що у період з дня набрання чинності Закону України "Про внесення змін до Закону України державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та і законодавчих актів України" №1878-VІ від 11.02.2010 обов`язкова державна реєстрація прав на споруди, в тому числі на каналізаційні мережі, в Україні передбачалась згідно ст. 3 та ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до внесення змін до ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" згідно Закону №834- VІІІ від 26.11.2015, який набрав чинності з 13.12.2015. 
З 08 липня 2002 року до 1 січня 2013 року відповідно до пункту 1.3 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Мін`юсту України від 07 лютого 2002 року №7/5, державна реєстрація прав проводилася реєстраторами бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ) у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць, обслуговування на території яких здійснюється БТІ, створеними до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно.
Також, на момент укладання угоди купівлі-продажу КНС від 15.02.2002р. діяла Інструкція «Про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, зареєстрованого в МЮУ 10 липня 2001 р., за № 582/5773. Пункт 2 зазначеної інструкції, чинної на момент укладання угоди від 15.02.2002р., визначає, що до об`єктів, які підлягають технічній інвентаризації належать « будинки і споруди громадського та виробничого призначення, інженерні мережі, елементи благоустрою тощо». Державна реєстрація об`єктів нерухомого майна відбувалась у відповідності до  «Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб» затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 09.06.98 N 121, зареєстрованої у МЮУ 26.08.1998р. за № 399/2839 що діяла на той час, де у п. 1.9 прямо зазначалося, що, «до об`єктів нерухомого майна, що підлягають державній реєстрації, відносяться: а) житлові і нежитлові будинки, садові будинки, дачі, гаражі, будівлі виробничого, господарського, соціально-побутового та іншого призначення, розташовані на окремих земельних ділянках вулиць, площ і провулків під окремими порядковими номерами; Належні до вказаних об`єктів допоміжні будівлі та споруди реєструються у складі цих об`єктів» .
Отже, існувала чітка законодавча норма, щодо реєстрації інженерних споруд/мереж,і, коли об`єкт складний і має допоміжні частини, вони мають бути обов`язково вказані. У даному випадку згідно діючого на той момент законодавства, каналізаційні мережі з каналізаційними колекторами (споруда) повинні були бути обліковані та відображені у відповідних державних реєстрах нерухомого майна (на той час БТІ) у разі їх відчуження/набуття як самостійна одиниця (споруда) або обліковувана складова іншого по типу об`єкта нерухомого майна.
За таких умов, сторони договору від 15.02.2002р. не мали на меті разом з КНС передати одна одній спірну каналізаційну мережу, оскільки індивідуально не визначили що саме за мережу вони передають за договором, її довжину, розташування на місцевості, кількість каналізаційних колодязів, діаметр мережі, про що мало б бути зазначено. Натомість, передавалась виключно будівля КНС з рухомим майном в цій будівлі за всіма ознаками таке, як випливає із змісту договору від 15.02.2002р., що відповідає ч.2 ст.184 ЦК України і є замінним майном (каналізаційні насоси, хомути, електросилове обладнання, що приводить в дію насоси, будь-що, що становить систему каналізації будівлі КНС).
При цьому, Хмельницька міська рада та Товариство не вчиняли будь-яких юридично значимих дій, які б свідчили про взаємне визнання факту обтяження земельних ділянок на яких знаходиться спірна мережа. У державному реєстрі нерухомого майна відсутні відомості про належність не тільки спірних мереж з колекторами але й відсутнє також обмеження власників земельних ділянок, а саме: ПАТ «Холод»(код ЄДРПОУ 01553830)(кадастровий номер ділянки 6810100000:30:001:35); земель Хмельницької міської ради(код ЄДРПОУ 33332218) (вулиця Тупікова від перетину з вулицею Я.Гальчевського по вул. Тупікова до початку ділянки ПАТ «Холод») щодо реєстрації обтяження земельних ділянок, яке є обов`язковим у разі розташування на земельній ділянці майна (як рухомого так і нерухомого) належного іншим особам. Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 08.06.2024 р. Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, інформаційних довідок №319658307 від 05.01.2023 р. та №338880905 від 12.07.2023 р. витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за Відповідачем та Товариством не зареєстровано обтяження земельних ділянок, на яких ці мережі розташовані.
Також посилався на те, що Хмельницька міська рада формально тлумачить зміст частини 4 статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо неможливості взагалі взяти на облік будь-які мережі, в тому числі спірні.
Згідно положень ст.181 ЦК України, Державного класифікатору будівель та споруд НК 018:2023, Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 28.10.04 року, каналізаційна мережа з каналізаційними колекторами є спорудою, а отже є нерухомим майном. Необхідно звернути увагу, що в такій редакції Закону наведене положення не містить прямої заборони реєстрації права власності на каналізаційні мережі, а лише визначає неможливість реєстрації мережі при умові, що вона є приналежністю або складовою іншої речі. Така позиція викладена у Постанові Одеського Апеляційного суду від 02.04.2024 по справі 521/15062/20. Зв`язок з єдиною можливою річчю, яку Хмельницька міська рада помилково вважає головною (КНС) відсутній задовго до укладання угоди від 15.02.2002р. та відсутні згадки про ці мережі у відповідних документах, що підтверджують перехід та набуття права власності у договорі 2002р. і до сьогодні. Жодного «зв`язку», згідно наданих доказів, між КНС та спірною мережею, в тому числі у розумінні ст. 186 ЦК України, немає. 
З огляду на викладене, вважав присутні всі вимоги для визнання спірного майна таким, що має ознаки безхазяйного, а саме: майно є нерухомим (НК 018:2023); в свій час введено в експлуатацію, не є об`єктом незавершеного будівництва (схема мереж по АДРЕСА_1 від 1988 року); відсутні права інших осіб (Товариство власник виключно будівлі КНС за №33081468101 згідно державних реєстрів, витягів, угоди купівлі-продажу); існувало до 1992 року, отже до початку приватизації/роздержавлення майна УРСР , тому власник такого майна невідомий або відсутній.
При цьому зазначив, що майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об`єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню. Виходячи із зазначеного, вважав, що Хмельницька міська рада, не має права заперечувати проти заходів, що призводять до збільшення майна територіальної громади.
Таким чином, на його думку, за наявності підстав та відповідних повноважень, Хмельницька міська рада Хмельницької області, як суб`єкт права комунальної власності, що здійснює від імені та в інтересах територіальних громад відповідні права щодо володіння та розпорядження комунальним майном, зобов`язана здійснити юридично значимі обов`язкові дії щодо оформлення та державної реєстрації права власності на каналізаційні споруди, що є предметом спору.
У поданому відзиві Хмельницька міська рада позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Зазначено, що позивачем не доведено які саме його права, свободи та законні інтереси були порушені Хмельницькою міською радою. Так, спірна каналізаційна мережа, що розташована на АДРЕСА_3 , а саме: від вул. Якова Гальчевського (колишня вул. Гайдара) по вул. Тупіковій є приналежністю до каналізаційної насосної станції (далі - КНС), власником якої є ТОВ «Інтерпродсервіс» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 330081468101. 15.02.2002 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерсоюз - Юг» та ТОВ «Інтерпродсервіс» було укладено Договір купівлі – продажу за умовами якого, а саме: пункту 1.1. «За даним договором Продавець зобов`язується передати Покупцеві у власність, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити на умовах даного договору майно, найменування, в кількості, за ціною та на загальну суму, вказані в додатку № 1 до даного договору». Згідно вказаного Додатку № 1 на підставі Акту прийому – передачі майна від 15.02.2002 року у власність ТОВ «Інтерпродсервіс» перейшло ряд індивідуально визначеного майна, у тому числі: система каналізації та водоочистки з КНС. Вважає, що ТОВ «Інтерпродсервіс» набуло право власності на систему каналізації та водоочистки з КНС правомірно та відповідає вимогам статті 328 та 334 ЦК України. Згідно статті 41 Конституції України та статті 321 ЦК України – право власності є непорушним. Посилання позивача, на те, що відомості щодо системи каналізації та водоочистки, що розташовані на АДРЕСА_3 , а саме: від вул. Якова Гальчевського (колишня вул. Гайдара) по вул. Тупіковій до каналізаційної насосної станції (далі - КНС) - не внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майна, отже ТОВ «Інтерпродсервіс» не є власником спірного майна, а каналізаційна система (включаючи мережу та колектор) - є безхазяйним вважає безпідставним, оскільки спірна каналізаційна споруда призначена для обслуговування КНС (головна річ) і пов`язана з нею спільним призначенням, тобто є її приналежністю. Приналежність каналізаційних споруд слідує за КНС (головною річчю) згідно умов договору від 15.02.2002 року. Згідно частини 4 статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі , або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії, крім меліоративних мереж, складових частин меліоративної мережі. Статтею 132 ЦК УРСР (чинною на момент набуття ТОВ права власності на КНС) визначено, що приналежністю є річ, призначена служити головній речі і зв`язана з нею спільним господарським призначенням. Приналежність наслідує долю головної речі, якщо в договорі або в законі не встановлено інше. Отже, головною визнається та річ, яка сама по собі задовольняє повну потребу особи в її господарській чи побутовій діяльності, а приналежністю вважається та річ, яка робить користування головною річчю більш зручним або ефективним і при цьому самостійно задовольняти потребу особи не може. Доводи позивача щодо порушення бюро технічної інвентаризації «Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб» затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998 № 121 (реєстрація МЮУ від 26.08.1998 № 399/2839) при державній реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме: реєстрації інженерних споруд/мереж (спірні споруди каналізації), не вказавши мережі як допоміжні частини КНС тобто, як самостійна одиниця (споруда) або складова іншого типу об`єкта нерухомого майна у відповідних державних реєстрах вважає безпідставними, оскільки відповідно до пункту 1.9 вищевказаної Інструкції – споруди, не пов`язані фундаментом із землею не підлягали державній реєстрації. Згідно Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-200, який скасований від 01.01.2024 року наказом Міністерства економіки України від 16.05.2023 № 3573 та у свою чергу вказаним наказом затверджено Національний класифікатор НК 018:2023, яким визначено терміни: Споруди – структури, пов`язані із землею, які створені з будівельних матеріалів і комплектуючих та/або для яких виконуються будівельні роботи. Інженерні споруди – усі споруди, що не належать до будівель, у тому числі лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури та споруди на них. Відповідно до коду 2223 Класифікація будівель та споруд «Місцеві каналізаційні трубопроводи: «включають в себе каналізаційні мережі, каналізаційні колектори та каналізаційні очисні споруди. Хмельницька міська рада не ставить під сумнів добросовісного володіння ТОВ «Інтерпродсервіс» КНС та каналізаційною системою розташованою у м. Хмельницькому від перетину вул. Тупікова та АДРЕСА_1 , відтак спірні мережі не є безхазяйною нерухомою річчю у розумінні статті 335 ЦК України, оскільки «безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий».
У поданих письмових поясненнях щодо поданого позову ТОВ «Інтерпродсервіс» просило відмовити у задоволенні поданого позову, посилаючись на його безпідставність.
Зазначило, що каналізаційна мережа, щодо якої заявлено позов, була збудована на підставі робочого проекту 1985 року «Розширення коптильного цеху Хмельницької рибної бази по вул. Тупіковій, 1», копія додається, яким було передбачено будівництво мережі водопостачання та каналізації, внутрішньо майданчикові інженерні мережі та комунікації, зовнішні мережі водопостачання та каналізації, очисні споруди стічних вод, реконструкція каналізаційної насосної станції. Завданням на проектування було визначено технічні умови на підключення до інженерних мереж: б) каналізація №202 від 14.08.1984 р. (копія завдання на проектування додається). Рішенням Виконавчого комітету Хмельницької міської ради народних депутатів №196 від 15.09.1983 року «Про надання дозволу на право проведення проектно розвідувальних робіт установам, організаціям, відомствам підрізні види будівництва відведення земельних ділянок та проведення будівництва на закріплених за ними землях» було надано дозвіл Обласній оптовій рибній базі на будівництво будівель, споруд та інших об`єктів (під капітальний ремонт коптильного цеху по вул. Тупіковій, 1) згідно архітектурно-планувального завдання та техумов відповідних організацій. Технічними умовами №202 від 14.08.1984 було передбачено будівництво каналізації зокрема, запроектувати та побудувати напірний колектор Д=150 мм, каналізаційну мережу, передбачити передочистку стоків. Проектом, розділом 5.2. Каналізація, визначено, що запроектовано роздільні мережі побутової та виробничої каналізації. В побутову каналізацію відводяться стоки з побутових приміщень, а у виробничу – стоки, що утворюються від переробки риби. Визначено розміри та ДСТУ які використовувались при будівництві каналізаційних мереж. Зведений кошторисний розрахунок та вартість розширення від 19.02.1985 р. також передбачать витрати на зовнішні мережі та спорудження водопостачання, каналізації (в т.ч. зовнішня виробнича каналізація, поза майданна каналізація, зовнішній водогін, зовнішня побутова каналізація, реконструкція каналізаційно-насосної станції, очисні споруди. З довідки про затвердження проектно-кошторисної документації, на будівництво розширення коптильного цеху Хмельницької обласної рибної бази вбачається, що 10.02.1985 р. вказана проектно-кошторисна документація пройшла експертизу у Відділі експертизи проектів Мінрибгоспа СРСР та 19.02.1985 р. була затверджена наказом Мінрибгоспа СРСР наказ №196. Довідкою Хмельницькводоканалу №2376 від 03.11.1987 визначено, що зовнішні мережі водопроводу та каналізації по коптильному цеху Риббази виконані у відповідності до проекту, знаходяться в технічно справному стані та придатні до експлуатації, Експлуатація проводиться замовником Риббазою. Наказом №237 від 23.11.1987 Всесоюзного промислового об`єднання по переробці риби та збуту рибної продукції «Союзрибпромзбут» було затверджено наданий державній приймальній комісії акт від 16.11.1987 року про введення в експлуатацію рибокоптильного цеху в м. Хмельницький. 15 вересня 1993 року на підставі Договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу орендного виробничо-торгівельного підприємства «Хмельницькриба», Регіональне відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області продало, а Організація орендарів створена членами трудового колективу Хмельницького орендно-виробничого-торгівельного підприємства «Хмельницькриба» придбало, набуло у власність цілісний майновий комплекс із зобов`язанням зберегти профіль, спеціалізацію підприємства/виробництво та торгівля рибо продукцією для населення міста та області/ та досягнуті на момент укладення договору основну номенклатуру та відповідний її обсяг. В подальшому організацією орендарів Хмельницького орендного виробничо торгівельного підприємства «Хмельницькриба» було створено Колективне підприємство фірма «Хмельницькриба», копія протоколу, свідоцтва та статуту додаються. Вказана фірма заснована на майні, яке набуто організацією орендарів Хмельницького орендного виробничо-торгівельного підприємства «Хмельницькриба» в період дії договору від 10.10.1992 в результаті викупу нею державного майна, зданого в оренду. В березні 1997 року на підставі Установчого договору було створено Закрите акціонерне товариство фірма «Хмельницкькриба» на підставі об`єднання вкладів, засновників які кожен з них мав в майні колективного підприємства фірма «Хмельницькриба», копія установчого договору та свідоцтва додаються. В подальшому внаслідок численних спорів між членами трудового колективу ЗАТ «Хмельницькриба» та судових проваджень було укладено мирову угоду. Відповідно до тексту мирової угоди від 14.05.1999 року укладеної між ЗАТ «Хмельницькриба» та громадянами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , яка була затверджена ухвалою Хмельницького районного суду від 14.05.1999 було визначено, що 14.05.1999, до укладення мирової угоди, сторонами укладаються договори: договір на забезпечення скиду каналізаційних стоків на очисні споруди міста; договір на охорону об`єктів ТОВ «Дари моря». Таким чином затверджуючи мирову угоду між сторонами судом було встановлено, що каналізаційна мережа, що забезпечує скидання каналізаційних стоків на очисні споруди міста знаходиться у власності ЗАТ «Хмельницькриба» і для використання такої каналізаційної мережі для скидання своїх стоків на очисні споруди міста ТОВ «Дари моря» має укласти договір з власником такої мережі - ЗАТ «Хмельницькриба». На виконання вказаної мирової угоди від 14.05.1999 затвердженої ухвалою Хмельницького районного суду від 14.05.1999, між ЗАТ фірма «Хмельницькриба» та ТОВ «Дари моря» 14.05.1999 було укладено договір на скид каналізаційних стоків на очисні споруди міста, відповідно до якого визначено: «Фірма (ЗАТ «Хмельницькриба») використовуючи власну каналізаційну мережу, КНС (каналізаційно-насосну станцію) відстійники, забезпечує скид стоків «Товариства» (ТОВ «Дари моря») на очисні споруди міста Хмельницького)». Тобто те, що каналізаційна мережа, КНС (каналізаційно-насосна станція) відстійники належать ЗАТ «Хмельницькриба» було не тільки встановлено судом при затверджені мирової угоди, а і визнано ТОВ «Дари моря» (одноосібним учасником, керівником та кінцевим бенефіціарним власником якої є позивач), внаслідок укладення/ підписання та виконання Договору на скид каналізаційних стоків на очисні споруди міста від 14.05.1999. В подальшому ЗАТ «Хмельницькриба» було відчужено вказане майно ТОВ «Інтерсоюз-Юг». На підставі Договору на оренду індивідуально визначеного майна укладеного між ТОВ «Інтерсоюз - Юг» та ТОВ «Хмельницькрибпром», останній прийняв в строкове платне володіння та користування індивідуально визначене майно, а саме: приміщення коптильно-кулінарного цеху та побутових приміщень загальною площею 1197,5 кв.м. для цілодобового використання на термін дії договору оренди; систему каналізації та очистки стоків.
Відповідно до Договору №3/30 на відпуск води з комунального водопроводу і приймання стічних вод в комунальну каналізацію, від 01.02.2000 р., що було укладено між Підприємством «Хмельницькводоканал» та ТОВ «Хмельницькрибпром», п. 18 визначено, що між Абонентом (ТОВ «Хмельницькрибпром») та Водоканалом «Підприємство «Хмельницькводоканал» встановлюється слідуюча межа відповідальності за стан і експлуатацію водопровідних та каналізаційних мереж: згідно акта балансового розмежування зовнішніх мереж водопроводу та каналізації. Вказаним актом балансового розмежування зовнішніх мереж водопроводу та каналізації, визначено, що власністю абонента ТОВ «Хмельницькрибпром» згідно креслень, що приймаються, являється: 2. Каналізація від будівлі до Т.В. місця врізки в колектор «Хмельницькводоканалу». Вказані в пунктах 1,2 мережі, обслуговуються, ремонтуються Абонентом, копія договору, акту та креслень додаються. Відповідно ТОВ «Хмельницькрибпром» і приєдналося до інженерних мереж міста згідно вказаного акту розмежування. В подальшому вказані каналізаційні мережі, коптильний цех №2 та КНС (каналізаційно-насосної станції) як єдиного механізму, замкненого циклу виробництва, для належного функціонування якого вони фактично були споруджені (ще в 1984-1987рр.), на підставі договору купівлі-продажу від 15.02.2002, додатку №1 до договору купівлі-продажу від 15.02.2002, за актом прийому – передачі майна згідно договору купівлі-продажу від 15.02.2002 було набуто у власність ТОВ «Інтерпродсервіс».
Враховуючи, що на момент укладення договору купівлі-продажу від 15.02.2002 ТОВ «Інтерпродсервіс» було передано коптильний цех №2, система каналізації та водоочистки з каналізаційно-насосною станцією на підставі Акту від 15.02.2002 прийому-передачі майна згідно договору купівлі-продажу від 15.02.2002, то право власності на все майно в тому числі коптильний цех №2, система каналізації та водоочистки з каналізаційно насосною станцією перейшло до ТОВ «Інтерпродсервіс» в момент передачі такого майна (підписання вказаного акту) 15.02.2002.
Всіма вищевказаними документами підтверджується, що коптильно кулінарний цех та КНС (каналізаційно-насосна станція) з каналізаційними мережами, що їх сполучають та обслуговують, які було збудовано в період 1984-1987 рр. для функціонування та обслуговування системи виробництва, що є невід`ємною частиною замкненого циклу виробництва, в 2002 році перейшло у власність ТОВ «Інтерпродсервіс» перебуває на балансі вказаного підприємства та обслуговується ним вже більше 23 років по сьогоднішній день. В 2005 році внаслідок реорганізації ТОВ «Хмельницькрибпром» приєдналось до ТОВ «Інтерпродсервіс».
При цьому оскільки спір між ТОВ «Інтерпродсервіс» та ОСОБА_1 триває десятиліттями, органами державної влади, підприємствами установами та організаціями протягом тривалого часу перевірялось питання належності вказаного спірного майна - каналізаційних мереж по АДРЕСА_3 ТОВ "Інтерпродсервіс" та підтверджувався вказаний факт.
З огляду на викладене вважало, що майно, щодо якого заявлено позов, не є безхазяйним, а знаходиться у власності ТОВ «ІНТЕРПРОДСЕРВІС» більше двадцяти років, використовується, обслуговується, відновлюється ТОВ «Інтерпродсервіс», інші субабоненти, які використовують (використовували) каналізаційні мережі ТОВ «Інтерпродсервіс» в тому числі і ТОВ «Дари моря», власником якого є позивач (в певні періоди: в 1999 р. коли власником був ЗАТ «Хмельницькриба» та протягом 2003 коли власником вже був ТОВ «Інтерпродсервіс»), використовував каналізаційні мережі ТОВ «Інтерпродсервіс» для скиду власних каналізаційних стоків в каналізаційні мережі міста, компенсуючи ТОВ «Інтепродсервіс» вартість користування чужим майном (майном належним ТОВ «Інтерпродсервіс»).
В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити. Надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.
Представник Хмельницької міської ради в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов. Також зазначила, що за результатами розгляду поданої позивачем заяви щодо взяття на облік спірного майна, як безхазяйного, було встановлено, що спірна каналізаційна мережа відноситься до КНС, власником якої є ТОВ «Інтерпродсервіс», перебуває на балансі останнього та є його невід`ємною частиною. Це товариство здійснює обслуговування цієї каналізаційної мережі. За таких обставин це майно не може вважатися безхазяйним, а отже гне могло бути взято на відповідний облік міською радою.
Представник ТОВ «Інтерпродсервіс» вважала поданий позов безпідставним та просила відмовити у його задоволенні. Надала пояснення, аналогічні викладеним у письмових поясненнях на позов. Просила врахувати, що ТОВ «Інтерпродсервіс» є власником спірного майна, тривалий час здійснює його обслуговування та несе витрати з підтримання його у належному стані. Право власності на таке майно товариством набуто у встановленому законом порядку. 
Фактичні обставини встановлені судом.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав №321984389 від 06.02.2023 року ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення загальною площею 1029,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №402407618 від 05.11.2024 року власником приміщення коптильно-кулінарного цеху №2 площею 1156,5 кв.м та каналізаційно-насосної станції площею 50,3 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 є ТОВ «Інтерпродсервіс». Право власності на вказане майно було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ «Інтерпродсервіс» 03.04.2014 року на підставі договору купівлі-продажу б/н від 15.02.2002 року укладеному між ТОВ «Інетерпродсервіс» і ТОВ «Інтерсоюз-Юг».
Згідно договору купівлі-продажу від 15.02.2002 року ТОВ «Інтерсоюз-Юг» продало, а ТОВ «Інтерпродсервіс» придбало майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 та яке вказане у Додатку №1 до вказаного договору. У додатку №1 до вказаного договору купівлі-продажу під порядковим номером 1 та 2 зазначено наступне майно: коптильний цех №2 загальною площею 1165,5 кв.м та система каналізації та водо очистки з каналізаційно-насосною станцією загальною площею 50,3 кв.м.
15.02.2002 року ТОВ «Інтерсоюз-Юг» та ТОВ «Інтерпродсервіс» склали акт прийому-передачі майна згідно договору купівлі-продажу від 15.02.2002 року за яким сторони засвідчили факт приймання-передачі зокрема коптильного цеху №2 та системи каналізації та водо очистки з каналізаційно-насосною станцією.
30.07.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Комісії з питань роботи ЖКГ, приватизації та використання майна територіальної громади Хмельницької міської ради із заявою про необхідність вчинити дії спрямовані на набуття Хмельницькою міською радою права власності на підземні каналізаційні споруди з каналізаційними колекторами, які розташовані під дорогою загального користування вул. Тупікова у м. Хмельницькому як на безхазяйне майно.
За результатами розгляду вказаного звернення Комісією з питань роботи ЖКГ, приватизації та використання майна територіальної громади Хмельницької міської ради було прийнято рішення, яке оформлено протоколом засідання комісії №69 від 02.10.2024 року, яким вирішено взяти до відома звернення ОСОБА_1 та рекомендувати останньому вирішувати відносини з власником каналізаційних споруд – ТОВ «Інтерпродсервіс». Із змісту вказаного протоколу засідання вбачається, що за результатами проведеного обстеження працівниками МКП «Хмельницькводоканал» самопливного каналізаційного колектора по вул. Тупіковій було встановлено, що самопливний каналізаційний колектор від вул. Я.Гальчевського (колишня вул. Гайдара) по вул. Тупіковій до каналізаційної насосної станції не являється безхазяйним нерухомим майном, знаходиться на балансі ТОВ «Іетепродсервіс»; каналізаційні мережі перебувають у задовільному стані, в разі їх засмічення ТОВ «Інтерпродсервіс» викликає працівників МКП «Хмельницькводоканал», проводиться промивання мереж та скалатається акт виконання робіт та здійснюється їх оплата.
Листом Управління комунальної інфраструктури Департаменту інфраструктури міста Хмельницької міської ради від 08.10.2024 року №Я-5335-24 ОСОБА_1 було повідомлено, що його звернення про необхідність вчинення дій, спрямованих на набуття права власності на каналізаційні споруди, як на безхазяйне майно було розглянуто 02.10.2024 року на засіданні комісії з питань роботи ЖКГ, приватизації та використання майна територіальної громади. На засідання комісії було встановлено, що самопливний каналізаційний колектор від вул. Я.Гальчевського по вул. Тупіковій до каналізаційної насосної станції не є безхазяйним майном, оскільки перебуває у власності ТОВ «Інтерпродсервіс».
Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 суду повідомив, що він працював на посаді заступника директора Хмельницької обласної рибної бази в період з 1984 по 1990 рік, та в його обов`язки входило зокрема організація та контроль будівельних роботі, які проводилися на базі. В період з 1986-1987 роках на цій базі проводилися будівництво зокрема реконструкція коптильного цеху, яка передбачала будівництво системи каналізації, очистки та КНС. До початку реконструкції коптильного цеху скиди стоків проводилися до міського каналізаційного колектора, який проходив по вул. Гальчевського, на той час вулю Гайдара. Жодної каналізаційної мережі по вул. Тупікова на той час не було. Проектною документацією було передбачено зокрема будівництво КНС з відповідною каналізаційною мережею по вул. Тупікова. З часу закінчення будівництва реконструкції коптильного цеху та введення його в експлуатацію включаючи усю інфраструктуру, в тому числі каналізаційну мережу, КНС, очисні споруди, він перебував на балансі та обслуговування Хмельницької оптової рибної бази. У 1993 році цілісний майновий комплекс орендного виробничо-торгівельного підприємства Хмельницькриба був викуплений організацією орендарів, яка була створена членами трудового колективу. У подальшому був здійснений розподіл майна цього колективного підприємства між його власниками згідно якого власником коптильного цеху разом з КНС та каналізаційною мережею відійшло до ЗАТ «Хмельницькриба». У подальшому ЗАТ «Хмельницькриба» відчужила це майно ТОВ «Інтерсоюз Юг», яке у свою чергу у 2002 року продало його ТОВ «Інтерпродсервіс». 
Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд.
Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Приписами ст.16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.  Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна - частина 1 ст.316, ст.317 ЦК України.
Відповідно до ст.318 ЦК України Суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.
Приписами ст.321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.
Частинами першою, другою та третьою ст.325 ЦК України унормовано, що суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими.
Статтею 327 ЦК України встановлено, що у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом – стаття 328 ЦК України.
Приписами ст.334 ЦК України визначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно.
Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Згідно положень ст.335 ЦК України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих медіа. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність.
Як встановлено з матеріалів справи спірна каналізаційна мережа була побудована ОВТП «Хмельницькриба» у 1987 році та перебувала на її балансі та утриманні. У подальшому в процесі роздержавлення майна цілісний майновий комплекс ОВТП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » перейшов у власність організації орендарів Хмельницького ОВТП «Хмельницькриба», яке у 1993 року створило КП «Хмельницькриба». КП «Хмельницькриба» у 1997 році було перетворено в ЗАТ «Хмельницькриба». 15.02.2002 року між ТОВ «Інтерсоюз Юг» та ТОВ «Інтерпродсервіс» був укладений договір купівлі-продажу на підставі якого останнє набуло право власності на зокрема на коптильний цех №2та систему каналізації та водоочситки з КНС загальною площею 50,3 кв.м. З часу придбання у 2002 році вказаного майна ТОВ «Інтерпродсервіс» здійснює його обслуговування та утримання, в тому числі і спірної каналізаційної мережі.
Отже спірна каналізаційна мережа є по суті локальною каналізаційної мережею та перебуває на балансі та обслуговуванні у ТОВ «Інтерпродсервіс», а отже не є безхазяйним майном. За результатами відповідного звернення позивача Хмельницькою міською радою був встановлений факт перебування на балансі та утриманні спірної каналізаційної мережі в ТОВ «Інтепродсервіс», у зв`язку із чим обґрунтовано відмовлено у взятті такого майна на облік як безхазяйного.
За таких обставин поданий позивачем позов є безпідставним та у його задоволенні слід відмовити.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до частин першої та другої ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі N910/15944/17).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, ЄСПЛ висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, N 33210/07 41866/08) та "Гуриненко проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, N 37246/04).
У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі N211/3113/16-ц (провадження N 61-299св17) та від 06 листопада 2020 року у справі N760/11145/18(провадження N 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд у справі N922/3812/19висловив позицію про те, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
В постанові N908/2702/21від 12.01.2023 Верховний Суд також зазначає, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору не повинен бути не пропорційним до предмета спору. Суд із врахуванням конкретних обставин, зокрема і ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Як встановлено правовому допомогу та представництво інтересів ТОВ «Інтерпродсервіс» (третьої особи на стороні відповідача) у даній справі здійснювало АО «Юрколегія», адвокат Чулкова Н.К. на підставі укладеного договору про надання правничої допомоги №10/02 від 10.02.2025 року. Згідно умов вказаного договору та додаткової угоди до нього від 10.04.2025 року сторонами було визначено, що вартість правничої допомоги, яка пов`язана із представництвом ТОВ «Інтерпродсервіс» у цивільній справі №686/33488/24 є фіксованою та становить 70 000,00 гривень. 
Заперечуючи проти стягнення вартості правничої допомоги позивач ОСОБА_1 зазначив, що заявлена ТОВ «Інтерпродсервіс» до відшкодування вартість правничої допомоги у цій справі у розмірі 70 000,00 гривень є завищеною, не відповідає обсягу фактично наданих послуг та вочевидь направлена на спричинення йому матеріальної шкоди.
Дослідивши зміст наданої адвокатом професійної правничої допомоги, оцінивши поведінку обох сторін, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець, слід дійти висновку, що заявлені витрати на правову допомогу в сумі 70 000,00 грн. не є пропорційними до предмета спору, в тому числі з урахуванням значення справи для сторін. Посилання представника третьої особи на значний обсяг матеріалів цивільної справи, які становлять 5 томів, неодноразову зміну позивачем предмета позову, саме по собі не достатнім критерієм, яки обґрунтовував заявлену до відшкодування вартість адвокатських послуг. При цьому суд зазначає, що фактично матеріали справи не становлять значний обсяг, оскільки, як позивачем так і ТОВ «Інтерпродсервіс» долучалися до матеріалів справи одні і тіж самі документи. 
Враховуючи обставини та результат розгляду даної справи, а також зважаючи на опис правової допомоги, яка надана третій особі ТОВ «Інтерпродсервіс» за договором, суд дійшов висновку, що пропорційним розміром витрат на оплату професійної правничої допомоги до предмета спору та складності справи 10000,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 81, 141, 223, 258-268, 280-282 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В:
У задоволенні позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпродсервіс» понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 гривень.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 .
Відповідач: Хмельницька міська рада, код ЄРДПОУ 33332218, адреса: м. Хмельницький, вул. Героїв Майдану, буд.3.
Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерпродсервіс», код ЄРДПОУ 30145545, адреса: м. Хмельницький, вул. Тупікова, б.1
Повний текст судового рішення буде виготовлено 23.03.2026 року.

Суддя: