ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/1743/25 Головуючий суддя І інстанції Вікторов В. В.
Провадження № 22-ц/818/356/26 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: споживчого кредиту
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2026 року          м. Харків
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Яцини В.Б.
суддів колегії Мальованого Ю.М., Маміної О.В.,
за участю секретаря судового засідання Шевцової К.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Холодногірського районного суду м. Харкова від 19 травня 2025 року, у цивільній справі № 642/1743/25, за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
31 березня 2025 року представник Акціонерного товариства «Сенс Банк» Полетаєва Т.Ю. звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 05.10.2023 року між АТ «Сенс Банк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №500797073, відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Банк умови кредитного договору виконав у повному обсязі, проте відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 28.10.2024 у нього виникла заборгованість у розмірі 211624,84 грн, яку до теперішнього часу відповідач добровільно не сплатив, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «Сенс Банк». 
Посилаючись на неналежне виконання відповідачем кредитних зобов`язань та на вимоги ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача на його користь вищевказану суму заборгованості, а також понесені судові витрати.

Рішенням Холодногірського районного суду м. Харкова від 19 травня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 500797073 від 05.10.2023 року станом на 28.10.2024 року у розмірі 211603 грн. 94коп.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (код ЄДРПОУ 23494714, адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100)суму сплаченого судового збору в розмірі 2539 грн. 50 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вказав на доведеність заборгованості відповідача за кредитним , який був укладений між сторонами та наявність у позивача після досудової вимоги про сплату поточної заборгованості - законних підстав для дострокового стягнення усієї суми заборгованості за цим договором. У справі відсутні докази, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України.
З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою цього ж суду від 22 травня 2025 року заяву представника Акціонерного товариства «Сенс Банк» Полєтаєвої Т.Ю. про виправлення описки у судовому рішенні - задоволено.
Виправлено описки, допущені в рішенні Холодногірського районного суду м. Харкова від 19 травня 2025 року по цивільній справі № 642/1743/25 провадження № 2/642/924/25, за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та в двадцять першому абзаці описової частини рішення вважати правильною загальну суму заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача - «211624,84грн.» замість помилково зазначеної «211603,94грн.».
Викладено другий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції:
«Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (код ЄДРПОУ 23494714, адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) заборгованість за кредитним договором № 500797073 від 05.10.2023 року станом на 28.10.2024 року у розмірі 211624 (двісті одинадцять тисяч шістсот двадцять чотири) грн. 84 коп.»
Виправлено описку в ухвалі Холодногірського районного суду м. Харкова від 19 травня 2025 року по цивільній справі № 642/1743/25 провадження №2/642/924/25, за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та викласти третій абзац описової частини ухвали в наступній редакції:
«Рішенням Холодногірського районного суду м.Харкова від 19 травня 2025 року у справі №642/1743/25 позовну Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (заборгованість за кредитним договором № 500797073 від 05.10.2023 року станом на 28.10.2024 року у розмірі 211624 (двісті одинадцять тисяч шістсот двадцять чотири) грн. 84 коп., суму сплаченого судового збору в розмірі 2539 (дві тисячі п`ятсот тридцять дев`ять) грн. 50 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.».
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Вказує на те, що станом на час звернення до суду з позовом, строк кредитування не закінчився, вимоги про дострокове виконання кредитного зобов`язання відповідач не отримував.
Позивачем в установлений апеляційним судом строк відзиву на апеляційну скаргу подано не було.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, відповідно до ст. 367 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Вказаним вимогам оскаржене рішення суду відповідає.
Колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції, які відповідають вимогам закону та фактичним обставинам у справі.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи - 05.10.2023 ОСОБА_1 звернувся до АТ «Сенс Банк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав угоду про надання споживчого кредиту №500797073.
Відповідно умов оферти, тип кредиту - «Кредит готівкою», сума кредиту складає 224902,07 грн., процентна ставка 0,01%. Строк кредиту - 120 міс. Кредит надається для повернення заборгованості за кредитним договором 631679868 від 07.06.2021 року.
В оферті зазначено, що підписуючи цей документ електронним підписом, ОСОБА_1 свідчить про отримання всієї інформації про умови кредитування. Всі відносини, що не врегульовані угодою, ОСОБА_1 запропонував врегулювати договором, який визначає всі інші істотні умови надання та користування кредитом, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов Договору, додатково до тих, що вказані в Угоді, і є невід`ємною частиною угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті Банку www.sensebank.com.ua.
У цей же день, АТ «Сенс Банк» прийняв пропозицію ОСОБА_1 на укладення угоди про надання кредиту №500797073, шляхом надання акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту.
Відповідно до умов акцепту, кредит надається позичальнику для повернення заборгованості за кредитним договором 631679868 від 07.06.2021 року. Розмір 224902,07 грн., спосіб видачі - переказ коштів на рахунок № НОМЕР_2 .
Підписання договору №500797073 позичальником здійснено аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора, що підтверджується довідкою про ідентифікацію.
Відповідно до Графіка платежів, що є невід`ємною частиною Угоди, Позичальник зобов`язаний у період з моменту отримання Кредиту до 5 (першого) числа кожною місяця, сплачувати в рахунок погашення кредиту визначену суму платежу у розмірі 8171,76 гривень (а.с.32-34).
Відповідно до умов, викладених в паспорті споживчого кредиту, за кредитним договором можливе використання максимальної суми кредиту 224902,07 гривень, строк кредитування становить 120 місяців, процентна ставка 0,01 % річних, а також зазначені інші умови щодо надання споживчого кредиту, проте підпис споживача ОСОБА_1 , відповідача у справі, у даному документі відсутній. 
Згідно меморіального ордеру №2064057444 від 05.10.2023 Банком на рахунок № НОМЕР_2 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 , переведено кошти у розмірі 224902,07 грн.(а.с.35 на звороті) 
Відповідно до виписки АТ «Сенс Банк» по особовим рахункам з 05.10.2023 року по 28.10.2024 року вбачається, що на рахунок № НОМЕР_2 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 , банком переведено кошти у розмірі 224902,07грн.
Із вказаної виписки також вбачається, що відповідач в період з 05.10.2023 року по 28.10.2024 року частково повертав отримані кошти.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц виклав позицію, з якої вбачається, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, у ОСОБА_1 станом на 28.10.2024 року утворилася заборгованість за кредитним договором №500797073 від 05.10.2023 в сумі 211624,84 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 211603,94 гривень, заборгованості за відсотками в розмірі 20,90 гривень.
12.02.2025 року АТ «Сенс Банк» звернулося із досудовою вимогою до ОСОБА_1 про усунення порушень, згідно з якою станом на 28.10.2024 сума загальної заборгованості становить 211624,84 грн. з яких: сума заборгованості за кредитом 211603,94 грн, за відсотками 20,90 грн. Банк вимагав від позичальника протягом 30 календарних днів сплатити заборгованість по кредиту, відсотках за користування кредитом, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання, - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, а саме: 211624,84 грн.(а.с.23-27).
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що зміст укладеного між сторонами договору та умови кредитування відображені в оферті та акцепті на укладення угоди про надання кредиту №500797073, що підписана ОСОБА_1 05.10.2023 року. Банк виконав взяті на себе зобов`язання за цим договором, кредитні кошти в сумі 224902,07 грн. відповідачу були надані. Натомість останній, належним чином зобов`язання за договором не виконував, у зв`язку з чим станом на 28.10.2024 сума утворився борг у сумі 211624,84 грн., що і підлягає стягненню на користь позивача.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до вимог статей 526, 530, 610, 611, 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. А відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19) зазначено: «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору (у справі, що переглядається, - у зв`язку зі скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню».
Судом безспірно встановлено, що 05 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до банку із офертою на укладення угоди про надання споживчого кредиту №500797073. Зазначена оферта та акцепт пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту, позичальником підписання договору №500797073 здійснено аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора, що підтверджується довідкою про ідентифікацію.
Тобто, між сторонами виникли договірні зобов`язання, які є обов`язковими для виконання кожним із сторін.
Усупереч доводам апеляційної скарги, оферта та акцепт містять всі істотні умови договору, визначені ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» а саме: розмір кредиту 224902 грн 07 коп., строк кредитування 05 жовтня 2033 року, процентна ставка 0,01 %, а тому вимоги банку про стягнення заборгованості, яка складається з тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами, є обґрунтованими.
Також, внесена відповідачем сума на виконання договору про надання споживчого кредиту банком правомірно зарахована на погашення тіла кредиту та нарахованих відсотків.
Отримання відповідачем кредитних коштів та внесення ним коштів на часткове погашення кредитного зобов`язання, свідчить про визнання ОСОБА_1 існування договірних зобов`язань між нею та банком. Заперечення відповідача щодо узгодження між ним та банком умов кредитування, свідчить про намагання ним уникнути виконання взятих на себе зобов`язань за цим договором.
Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про відсутність у матеріалах справи належних доказів про направлення відповідачу банком про дострокове повернення кредиту, виходячи з наступного.
Так, частиною 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
У постановах Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 361/3222/19 (провадження № 61-2788св21), від 07 березня 2024 року у справі № 487/3170/22 (провадження № 61-17884св23) викладено правові висновки, згідно яких, належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору.
Як убачається з матеріалів справи, АТ «Сенс Банк» на адресу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку дійсно було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, а отже позивачем було дотримано вимоги Закону України «Про споживче кредитування» в частині процедури досудового врегулювання (а.с. 23-27).
Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем взятого на себе зобов`язання щодо сплати кредитної заборгованості ані після отримання вимоги АТ «Сенс Банк», ані після отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі (а.с.42).
Враховуючи вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про позовні вимоги АТ «Сенс Банк» про стягнення із ОСОБА_1 кредитної заборгованості у розмірі 211624 грн 84 коп., що складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 211603 грн 94 коп. та заборгованості за відсотками у розмірі 20 грн 90 коп.
Отже, посилання та доводи апеляційної скарг не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -залишити без задоволення.
Рішення Холодногірського районного суду м. Харкова від 19 травня 2025 року-залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складений 23 лютого 2026 року.
Головуючий         В.Б.Яцина

Судді колегія        Ю.М.Мальований

О.В.Маміна