Справа №295/18115/25
Категорія 38
2/295/195/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.04.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі головуючої судді Стрілецької О.В.,
розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,
ВСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог
Позивач з використанням системи "Електронний суд" звернувся з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 8129848 від 18.07.2025 в розмірі 9369,96 грн, з яких 2450,00 грн - тіло кредиту; 2118,03 грн - проценти, 422,63 грн - комісія, 4379,30 грн - пеня/неустойка, а також судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн та на професійну правову допомогу в розмірі 4500,00 грн.
Позов обгрунтований тим, що 18.07.2025 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 в електронному вигляді був укладений договір кредитної лінії (Надійний) № 8129848, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 2450,00 грн шляхом перерахування на банківський картковий рахунок відповідача зі строком кредитування 360 днів - до 12.07.2026 з процентною ставкою у розмірі 0,95% на день (фіксована), комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого кредиту.
Кредитодавець свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, проте відповідач позику та інші платежі за договором не повернув. 
Позивач в позові вказує, що 16.09.2025 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» укладений договір факторингу № 16/09/25, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги до фізичних осіб, в тому числі за договором № 8129848 від 18.07.2025.
Обґрунтовуючи наявність права вимоги до відповідача, позивач посилається на положення ст. 512 ЦК України та вказує, що на підставі договору факторингу позивач набув права кредитора у зобов`язаннях, а відтак і права вимоги до ОСОБА_1 , який умови кредитного договору в повному обсязі не виконав, внаслідок чого утворилась вказана заборгованість.

ІІ. Процедура та позиції сторін
Відповідно до ухвали суду від 14.01.2026 у справі відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін; витребувано з АТ «УніверсалБанк» інформацію з приводу належності платіжної картки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 та виписку по картковому рахунку № НОМЕР_1 за період з 18.07.2025 по 21.07.2025 (а. с. 49-50).
21.01.2026 з АТ «УніверсалБанк» на виконання вимог ухвали суду від 14.01.2026 надійшли документи, які витребовував суд (а. с. 56-58).
Копія ухвали про відкриття провадження у справі направлялась відповідачу за зареєстрованим місцем його проживання, однак поштове відправлення повернулось на адресу суду не врученими з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 51, 62-62), а відтак відповідно до положень п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України відповідач вважається таким, що копію процесуального рішення отримав.
Крім того, копія ухвали про відкриття провадження у справі була також надіслана та доставлена до електронної скриньки, вказаної позивачем в позовній заяві, яка була зазначена відповідачем під час укладення кредитного договору, що підтверджується змістом довідки про доставку електронного листа, складеного відповідальним працівником суду (а. с. 52).
Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Сторони не скористались своїм правом та не подали до суда клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню. 
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За правилами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
В статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди; договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду
Судом встановлено, що 18.07.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 в електронному вигляді був укладений договір кредитної лінії (Надійний) № 8129848, який відповідачем підписаний електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора 766508 та надісланий кредитодавцем на вказану позичальником електронну адресу (а. с. 5-12).
Відповідно до п. 2.1. договору кредитодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов цього договору.
Згідно з п. 2.2. договору сума кредиту складає 2450,00 грн, строк кредитування 360 днів - до 12.07.2026 з процентною ставкою у розмірі 0,95% на день (фіксована), комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого кредиту (422,63 грн), орієнтовна загальна вартість кредиту 11 251,63 грн; щомісячний платіж кожні 30 днів; неустойка 122,50 грн в день.
На виконання умов договору 18.07.2025 відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 2450,00 грн шляхом перерахування на його банківську картку НОМЕР_2 , що підтверджується змістом платіжної інструкції від 18.07.2025, довідки ТОВ «Европейська платіжна система» № КД-000005229 від 21.11.2025, листа АТ «УніверсалБанк» № БТ/Е-1999 від 21.01.2026 та доданої до нього виписки про рух коштів по вказаній картці від 20.01.2026 (а. с. 13, 29, 57, 58).

16.09.2025 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» укладений договір факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025, відповідно до умов якого ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «Деал Фінанс Груп» за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі до ОСОБА_1 за договором кредитної лінії № 8129848 від 18.07.2025, що підтверджується змістом самого договору та Реєстром прав вимоги № 19/11/25-01 від 19.11.2025 (на звороті а. с. 19-23, 27-28). 
Частиною 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, на підставі ст. 512, 514 ЦК України до ТОВ «Деал Фінанс Груп» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 8129848 від 18.07.2025.

З матеріалів справи, досліджених судом, встановлено, що первісний кредитодавець свої зобов`язання за договором кредиту виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. 
У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється.
За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З досліджених судом доказів встановлено, що відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати інших платежів за договором не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість.
Позивач заявив вимогу про повернення суми позики достроково на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача перед позивачем за договором № 8129848 від 18.07.2025 становить 9369,96 грн, з яких 2450,00 грн - тіло кредиту; 2118,03 грн - проценти, 422,63 грн - комісія та 4379,30 грн - пеня/неустойка (на звороті а. с. 15-17). 
Дослідивши надані докази, суд вважає обгрунтованими вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотками та комісією, що відповідає нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та умовам укладеного між сторонами договору.

Разом з тим, звертаючись до суду з позовом, позивач, окрім стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотками та комісією, просить стягнути з відповідача неустойку в розмірі 4379,30 грн.
Частиною 1 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і діє по теперішній час.
Договір кредиту укладений ОСОБА_2 під час дії воєнного стану, отже, на правовідносини, які склались між сторонами, поширюється дія п. 18 Перехідних положень ЦК України.
Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 18.10.2023 в справі № 706/68/23 дія п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір.
Аналогічний правовий висновок, щодо застосування п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 910/10901/23.
Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 № 183/7850/22 зазначив, що тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Практика Верховного Суду в цих правовідносинах є послідовною і незмінною.
Отже, суд вважає, що нарахування неустойки за невиконання грошових зобов`язань, які виникли на підставі договору споживчого кредиту в період дії воєнного стану, є неправомірним, суперечить положенням ЦК України, а відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Проаналізувавши надані позивачем докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, надавши оцінку нормам матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що відповідач допустив неналежне виконання грошового зобов`язання, що призвело до порушення майнових прав позивача, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню частково з підстав, наведених по тексту рішення, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 4990,66 грн, яка складається з тіла кредиту - 2450,00 грн, процентів - 2118,03 грн та комісії – 422,63 грн.
В задоволенні вимоги про стягнення неустойки суд відмовляє за безпідставністю.

V. Розподіл судових витрат 
Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно з правилами п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження понесених позивачем витрат з надання правничої допомоги представник позивача надала: копію договору про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025; копію витягу з акту № 3-ДІЛ від 08.12.2025, за змістом якого вбачається, що правнича допомога надана на суму 4500,00 грн; копію акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги; копію платіжної інструкції № 579936563.1 від 11.12.2025 (а. с. 30-35). 
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати з надання правничої допомоги підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 2385,00 грн (53%х4500,00).
На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом позов задоволений частково, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1283,77 грн (53%х2422,20).
Керуючись ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280, 353, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» заборгованість за договором кредитної лінії № 8129848 від 18.07.2025 в розмірі 4990,66 грн, яка складається з тіла кредиту - 2450,00 грн, процентів - 2118,03 грн та комісії – 422,63 грн, а також стягнути судовий збір в розмірі 1283,77 грн і 2385,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В задоволенні решти вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп», місцезнаходження: м. Ірпінь, вул. Садова, 31/33, офіс 40/3, ЄДРПОУ 44280974.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя О.В. Стрілецька