ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/20207/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Ремез К.І.) в адміністративній справі №160/20207/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року по справі № 160/20207/24, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року, позовні вимоги позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволені частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 на підставі її заяви про призначення пенсії від 01.12.2015. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.
05.12.2025 від представника позивача – Акермана О.М., надійшла заява про встановлення або зміну способу та порядку виконання рішення суду, в якій просить суд встановити спосіб виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року по справі № 160/20207/24 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплачувати пенсію ОСОБА_1 на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою, поданою представником відповідно зазначеним банком в заяві реквізитам.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року у задоволенні заяви було відмовлено.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, представник позивача – Акерман О.М., подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, заяву встановлення або зміну способу та порядку виконання рішення суду задовольнити. 
Апеляційна скарга обґрунтована наступним. Так ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року скаржник вважає наочним проявом деградації судової системи, проявом наднизького морального та інтелектуального рівня. зазначає, що проживаючи в Ізраїлі позивач не може отримувати пенсію у відділенні поштового зв`язку, що розташоване в Україні. Також вважає скаржник, що не потребує надмірного інтелектуального навантаження розуміння того, що призначення пенсії є вирішення спору по суті. Питання в який спосіб присуджена пенсія (майно) має бути передано позивачу є способом виконання рішення суду. Вважає, що невиконання рішення суду є наслідком змови суду з ГУПФУ з метою економії коштів ПФУ. Просить при розгляді скарги врахувати висновки П`ятого апеляційного адміністративного суду викладені в постанові від 19 квітня 2023 року по справі № 400/5568/20, Великої палати Верховного суду викладені в постанові від 21.11.2018р. у справі № 816/2016/17, Верховного Суду викладені в постанові від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15.
Учасники справи не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року по справі № 160/20207/24, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року, позовні вимоги позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволені частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 на підставі її заяви про призначення пенсії від 01.12.2015. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В матеріалах справи містить копія постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 25.11.2025 ВП №9424408 за виконавчим документом у справі №160/20207/24 про закінчення виконавчого провадження відповідно до вимог п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». (а.с. 131)
05.12.2025 від представника позивача – Акермана О.М., до суду надійшла заява про встановлення або зміну способу та порядку виконання рішення суду, в якій просить суд встановити спосіб виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року по справі № 160/20207/24 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплачувати пенсію ОСОБА_1 на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою, поданою представником відповідно зазначеним банком в заяві реквізитам.
Відмовляючи у задоволенні заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що зміна способу або порядку виконання судового рішення шляхом покладення на відповідача обов`язку здійснювати виплату пенсії фактично означало б зміну резолютивної частини рішення суду першої інстанції та задоволення вимоги, яка була предметом розгляду і в задоволенні якої судом було відмовлено. Такий підхід суперечив би принципу правової визначеності, виходив би за межі повноважень суду та не відповідав положенням процесуального законодавства.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані ст. 378 КАС України.
Частинами 1, 3 статті 378 КАС України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Із зазначених норм абзацу 2 частини 3 статті 378 КАС України вбачається вичерпний перелік обставин для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.
Виключною правовою підставою для прийняття судом рішення про зміну способу або порядку виконання судового рішення є наявність обставин, які унеможливлюють або ускладнюють його виконання у спосіб чи порядок, які первинно визначені в рішенні суду.
Разом з тим, здійснення судом зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення не повинно змінювати способу захисту порушеного права, обраного судом при вирішенні справи.
Так рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року по справі № 160/20207/24, було визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 на підставі її заяви про призначення пенсії від 01.12.2015.
В заяві представник позивача просить встановити спосіб виконання судового рішення у даній справі шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплачувати пенсію ОСОБА_1 на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою, поданою представником відповідно зазначеним банком в заяві реквізитам.
Проте колегія суддів зазначає, що враховуючи рішення суду першої інстанції у цій справі, а саме встановлення наявності права у позивача на призначення пенсії та вимоги заяви про зобов`язання відповідача здійснювати виплату пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунокє різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом - при ухваленні рішення.
Крім того, скаржник не вказує в апеляційній скарзі, враховуючи рішення суду у справі, які ж обставини істотно ускладнюють його виконання або роблять його неможливим. Крім того, скаржник зазначає про те, що рішення суду не є виконаним проте матеріали справи містять постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 25.11.2025 ВП №9424408 за виконавчим документом у справі №160/20207/24 про закінчення виконавчого провадження відповідно до вимог п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». 
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви про встановлення способу та порядку виконання рішення суду, оскільки встановлення способу та порядку виконання рішення суду шляхом, який обраний заявником, фактично змінить рішення суду у зв`язку зі зміною обраного способу захисту прав позивача.
Посилання скаржника правові висновки П`ятого апеляційного адміністративного суду в постанові від 19 квітня 2023 року по справі № 400/5568/20, Великої палати Верховного суду в постанові від 21.11.2018р. у справі № 816/2016/17, Верховного Суду в постанові від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки вони не є релевантними до спірних правовідносин.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування оскарженого судового рішення.
Також колегія суддів вважає недопустимими деякі висловлювання представника позивача в адресу суду, якими він, обґрунтовує доводи апеляційної скарги, та не вважає за необхідне їх коментувати чи надавати таким доводам оцінку.
Враховуючи сукупність наведених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні. 
Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 311, 315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року в адміністративній справі №160/20207/24– залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.
Повне судове рішення складено 26 лютого 2026 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя Н.П. Баранник 

суддя А.А. Щербак