Тернівський районний суд міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області 

справа № 216/6090/25
номер провадження 2/215/727/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
у складі:
головуючого судді  - Дудікова А.В.,
при секретарі   - Болдирєвій А.О.
згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу № 216/6090/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
встановив
Описова частина 
Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 серпня 2025 року цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано за підсудністю на розгляд до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовував тим, що 03.06.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №3893625, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредит у розмірі 5 000 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін встановлений Договором та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Товариство свої зобов`язання за договором виконало, надавши відповідачу кредит у розмірі 5 000 грн. У свою чергу відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на нього обов`язки перед позивачем не виконав та порушив умови кредитного договору. 29.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №76-МЛ, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги відносно боржників ТОВ «Мілоан», у тому числі відносно боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №3893625 від 03.06.2021. Внаслідок цього ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №76-МЛ від 29.09.2021 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 22312,50 грн, із яких: 5 000 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 16812,50 грн - прострочена заборгованість за сумою відсотків; 500 грн. – прострочена заборгованість за комісією. А тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит №3893625 від 03.06.2021 у розмірі 22 312,50 грн. 2 422,40 грн. сплаченого судового збору та 7000 грн витрат на професійну правову допомогу.
Ухвалою суду від 18.09.2025 справу прийнято до провадження суддею Дудіковим А.В., визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 29.10.2025.
29.10.2025 розгляд справи відкладено на 25.11.2025, за клопотанням представника відповідача.
24.11.2025 через підсистему «Електронний суд» представником відповідача Вовком М.В. до суду подано пояснення у цивільній справі, у якому він зазначив, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідач визнає частково, а саме в частині стягнення з нього на користь Позивача заборгованості за кредитним договором про споживчий кредит № 3893625 від 03.06.2021 у розмірі 7 375 грн., з яких: 5000 грн. заборгованості за тілом кредиту; 1875 грн заборгованості за відсотками; 500 грн заборгованості за комісією. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки нарахування процентів за користування кредитом (кредитними коштами), про стягнення яких просить позивач, є відмінним від порядку та періоду нарахування платежів, що здійснюються за порушення зобов`язання за кредитним договором, зокрема відповідно до статті 625 ЦК України, як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. В охоронних/спірних правовідносинах права та інтереси кредитора мали б бути забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Представник відповідача зазначає, що прохальна частина позовної заяви не містить вимог стосовно стягнення відсотків нарахованих як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України, тому, в межах предмету позову підлягає розгляду спір про стягнення заборгованості за відсотками нарахованими саме як плата за користування позикою в порядку ч.1 ст.1048 ЦКУ, в межах строку кредитування. Щодо пролонгації дії договору, представник відповідача зазначав, що кредитним договором, а саме п.1.4 встановлює обов`язок позичальника повернути грошові кошти до 03.07.2021 року (30 днів). Таким чином, сторони договору погодили строк виконання зобов`язання – 03.07.2021 року. Враховуючи, що за договором, укладеним між сторонами у цій справі, настання такої події залежить, в тому числі, від волі відповідача, тому така вимога не є відкладальною умовою щодо строку виконання зобов`язання. Тлумачення змісту договору не може бути таким, що призводитиме до неможливості виконання договірного зобов`язання взагалі та ніколи. З урахуванням того, що в кредитному договорі визначений строк виконання зобов`язання (03.07.2021), який є істотною умовою договору, то встановлення пунктом 2.3.2 цього договору не є відкладальною умовою щодо строку виконання зобов`язання. А тому вважає, що позивачем не доведено наявність законних підстав, для пролонгації строку кредитування. Також представник відповідача не погоджується з розрахунком щодо розміру заборгованості, оскільки сам по собі факт укладення договору відступлення права вимоги не створює для позивача безумовного обов`язку сплатити борг саме у такому розмірі, який зазначено у оспорюваному договорі під час його виконання. У разі отримання відповідної вимоги від нового кредитора, позивач не позбавлений права висловлювати свої заперечення проти такої вимоги на підставі наявних у нього доказів за основним зобов`язанням, що виникло на підставі кредитного договору. Право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування – 03.07.2021, та розмір заборгованості за відсотками повинен становити 1 875, 00 грн. Таким чином, на його думку, заборгованість Відповідача за кредитним договором №3893625 від 03.06.2021 року становить 7375,00 грн, з яких: 5 000,00грн - заборгованість за тілом кредиту; 1 875,00грн. - заборгованість за відсотками; 500,00грн - заборгованість за комісією. Щодо розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, представник відповідача вважає, що рівень складності справи про стягнення заборгованості у спрощеному провадженні явно не відповідає вартості послуг у 7000 грн. Поданий позов не містить індивідуальності щодо даної справи, є типовим і обсяг часу для його підготовки є явно завищеним; об`єктивно викликає сумнів щодо витрат часу на подання до суду позову. Час витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт є необґрунтовано завищеним. Вважає, що у разі задоволення позовних вимог, розмір витрат на правничу допомогу в сумі 4000 грн , є співмірним часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт та підлягає зменшенню до цієї суми на підставі ст. 137 ЦПК України. Щодо понесених відповідачем судових витрат представник відповідача зазначив , що на виконання вимог ст. 134 ЦПК України відповідач разом із своєю першою заявою по суті спору надає розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, а саме - 3 500,00 грн, яка складається з наступних нарахувань: ознайомлення з матеріалами справи, формування правової позиції та надання консультації вартістю 1 000 грн; складання процесуальної документації до суду за 2 год. 30 хв. роботи вартістю 2 500 грн. Просив стягнути із позивача на користь відповідача понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3 500 грн.
25.11.2025 розгляд справи відкладено на 22.12.2025, для надання часу позивачу на ознайомлення із поясненнями відповідача.
22.12.2025 та 30.01.2026р. справу знято з розгляду, у зв`язку із знеструмленням електромереж суду.
У судове засідання призначене на 26.02.2026 представник позивача не з`явився, подав на адресу суду клопотання в якому просив проводити розгляд справи за його відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Відповідач у судові засідання призначені на 29.10.2025, 25.11.2025, 22.12.2025, 30.01.2026 та 26.02.2026 не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, а саме: шляхом направлення судових повісток в електронний кабінет. Відзив на позовну заяву ОСОБА_1 не подав; представник відповідача направив до суду пояснення у цивільній справі, в якій виклав позицію відповідача.
Мотивувальна частина
Мотиви, якими керується суд першої інстанції та застосовані норми права
Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч. 3 ст. 211 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст. 247 ЦПК України.
Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 03.06.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 3893625, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 000 грн. строком на 30 днів з 03.06.2021, дата повернення кредиту 03.07.2021, сума до повернення 7 375 грн., комісія за надання кредиту 500 грн (нараховується одноразово за ставкою 10% від суми кредиту за договором), проценти за користування кредитом 1 875 грн (нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом) (а.с. 69).
Відповідно до п. 1.3. договору про споживчий кредит №3893625 від 03.06.2021, кредит надається загальним строком на 30 днів з 03.06.2021, сума кредиту 5 000 грн (п.1.2), термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 03.07.2021 (п.1.4); комісія за надання кредиту 500 грн; проценти за користування кредитом 1875 грн, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; тип процентної ставки фіксована. Пунктом 2.3 Договору передбачена пролонгація строку кредитування.
Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору, загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту складають 2375 грн і грошовому виразі та 10,505% річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 7 375 грн. 
Договір укладений в електронній формі та підписаний відповідачем із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Z52448» (а.с. 68 зв.б.).
Додатком №1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3893625 від 03.06.2021 є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 67).
Перерахування грошових коштів за кредитним договором №3893625 від 03.06.2021 у розмірі 5 000 грн на платіжну картку № НОМЕР_1 підтверджується копією платіжного доручення №47885183 від 04.06.2021 (а.с. 70).
Зважаючи на вищевикладене, судом встановлено, що ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором № 3893625 від 03.06.2021 виконало та надало в безготівковій формі у національній валюті на рахунок ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 5 000 грн.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 3 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно з пунктом 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до пункту 1 статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як встановлено судом, відповідачем підписано договір №3893625 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 03.06.2021 за допомогою разового ідентифікатора «Z52448»
Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до умов договору про споживчий кредит №3893625 від 03.06.2021, сума кредиту - 5 000 грн строком на 30 днів, відсотки за користування 1,25 в день. 
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За правилами ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Згідно зі ст. 1047 ЦК України у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається в письмовій формі.
Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Пунктом 2.3.1.1. кредитного договору № 3893625 від 03.06.2021 року передбачено пролонгацію на пільгових умовах, та відповідно до якого позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https://miloan.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.
Розділом 6 Правил надання фінансових кредитів передбачено умови пролонгації кредитного договору, а саме за кредитами PDL позичальник має право продовжити строк кредитування, далі пролонгація, на стандартних (базових) або пільгових умовах. 6.10.1.
Пролонгація на пільгових умовах. 6.10.1.1. Пролонгація на пільгових умовах на певну кількість днів можлива, якщо інформація про можливість та умови пролонгації доступна позичальнику на сайті Товариства або в програмно-технічних комплексах самообслуговування учасників платіжних систем чи інших осіб з якими Товариство уклало відповідні угоди. Товариство розміщує інформацію про можливість пролонгації на пільгових умовах виходячи з положень внутрішніх документів та клієнтської історії позичальника в Товаристві. Відсутність розміщеної Товариством інформації про можливість пролонгації означає неможливість для позичальника продовжити строк кредитування на пільгових умовах. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за відсотковою ставкою визначеною п.1.5.2 індивідуальної частини Договору.
Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору про споживчий кредит та розділ 6 Правил надання фінансових кредитів, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази пролонгації кредитного договору.
Позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що первісним кредитором було розміщено на сайті Товариства або в програмно-технічних комплексах самообслуговування учасників платіжних систем інформацію про можливість пролонгації на пільгових умовах або про пролонгацію кредитного договору на стандартних умовах.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами можливо лише в межах строку кредитування, а тому за весь період користування кредитними коштами, виданими за кредитним договором № 3893625 від 03.06.2021, розмір відсотків за користування кредитом повинен становити 1 875 грн = 5 000 грн*1,25%*30 днів.
Стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування грошима за період після визначеного сторонами договору строку кредитування до дня закінчення строку користування кредитними коштами не ґрунтуються на нормах матеріального права.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №723/304/16-ц(провадження14-360цс19).
29.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №76-МЛ, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги відносно боржників ТОВ «Мілоан», у тому числі відносно боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №3893625 від 03.06.2021, що також підтверджується копією акта прийому-передачі реєстру боржників, копією платіжної інструкції №41765 від 29.09.2021 та копією витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №76-МЛ від 29.09.2021 (а.с. 72-76,79 зв.б., 80).
Відповідно до копії витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №76-МЛ від 29.09.2021, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 22 312,50 грн, із яких: 5 000 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 16 812,50 грн - сума заборгованості за відсотками, 500 грн - сума заборгованості за комісією (а.с.80 зв.б.).
13.06.2025 за вих. №21371240/2024 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направило ОСОБА_1 досудову вимогу щодо погашення заборгованості за Договором №3893625 від 03.06.2021 на загальну суму 22 312,50 грн (а.с. 81).
Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі.
Наданий позивачем витяг з реєстру боржників до договору факторингу не може вважатися належним доказом наявності такої заборгованості.
У зв`язку з цим, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом за межами строку кредитування відсутні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надало належні та достатні докази на підтвердження права вимоги до  ОСОБА_1 .
В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно повернув вказаний борг.
Судом встановлено, що на підставі укладеного кредитного договору відповідач зобов`язався повернути кредит та відсотки за користування ним, однак свого зобов`язання вчасно не виконав, кредит не повернув, нараховані відсотки не сплатив. Що підтверджено представником відповідача у письмових поясненнях.
Стороною позивача належними та допустимими доказами доведено факт укладення кредитного договору між сторонами, факт відступлення права вимоги, протилежного суду не доведено.
Висновки за результатом розгляду позовної заяви
З урахуванням вищевикладеного, надавши належну оцінку представленим у справі доказам у їх сукупності та приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_1 не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором про споживчий кредит №3893625 від 03.06.2021, укладеного між ним та ТОВ «Мілоан», в обумовлені договором строки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» підлягають частковому задоволенню. З відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути заборгованість за вказаним договором у розмірі 7 875 грн, яка складається: 5 000 грн – прострочена заборгованість за сумою кредиту; 1 875 грн – прострочена заборгованість за відсотками; 500 грн – прострочена заборгованість за комісією.
Вказана вище заборгованість не спростована відповідачем, заборгованість по процентам нарахована в межах строку кредитування.
Щодо судових витрат
За правилами статті 141 ЦПК України при розподілі судових витрат судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору, пропорційно до задоволених вимог, що складає 852,68 грн (коефіцієнт задоволених вимог 0,353).
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, представником позивача надано наступні докази: копію Договору про надання правової допомоги № 0605 від 06.05.2025 від 10.09.2025; копію ордера; копію Акта прийому-передачі наданих послуг № 1940 від 23.06.2025; копію детального опису наданих послуг (а.с. 83 зв.б., 84, зв.б. 84, 85).
Представник відповідача у письмових поясненнях зазначив, що на його думку в разі задоволення позовних вимог, розмір витрат на правничу допомогу в сумі 4 000,00 грн є співмірним часу, витраченого позивачем на професійну правничу допомогу.
Окрім того, просив суд стягнути із позивача на користь відповідача понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, представником відповідача надано наступні докази: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; копію розрахункової квитанції серія АВ-ТБ №0250083 від 21.11.2025; копію договору про надання правничої (правової) допомоги №10/10/2025-М від 10.1.02025; копію акта приймання-передачі правничої допомоги відповідно до умов договору про надання правничої допомоги №10/10/2025-М від 10.10.2025; копію ордера на надання правничої допомоги (а.с. 138, 139, 140-141, 142, 142).
Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 500,00 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 223, 259, 263-265, 268 274, 272, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
у х в а л и в
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» Договором про надання споживчого кредиту №3893625 від 03.06.2021 у розмірі 7 875 (сім тисяч вісімсот сімдесят п`ять) гривень, яка складається: 5 000 грн – прострочена заборгованість за сумою кредиту; 1 875 грн – прострочена заборгованість за відсотками; 500 грн – прострочена заборгованість за комісією.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 852 (вісімсот п`ятдесят дві) гривні 68 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 500 (п`ятсот) гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи безпосереднього до Дніпровського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст судового рішення складено 03 березня 2026 року.

Суддя