ЄУН: 336/8256/25
Провадження №: 2/336/444/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., за участю секретаря судового засідання Уткіної Є.А., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 , третя особа – АТ «СК «АРКС», про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

28.08.2025 позивач, Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», звернувся до суду з позовом, сформованим в систему «Електронний суд», до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.
В обґрунтування позову зазначає, що 14.02.2022 року між позивачем та ТОВ «МАЙН ГРАД» (надалі – Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №943/078/000007, відповідно до якого позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку із транспортним засобом «Haval», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 21.09.2022 року приблизно о 16 год. 15 хв. у м. Запоріжжі по вул. Іванова, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Fiat», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », під керуванням відповідача, та автомобіля «Haval», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортному засобу «Haval», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », було завдано механічних ушкоджень. Відповідно до Постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2023 року по справі №336/5313/22 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Згідно рахунків вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Haval», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », склала: 195 537,99 грн. Позивачем на виконання умов договору було виплачено страхове відшкодування у загальному розмірі: 161 786,53 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» позивач звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу і позивачу було відшкодовано частину завданих збитків в розмірі 125 123,37 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала: 36 663,16 грн. Відповідачем вказану суму на користь позивача сплачено. Однак, позивачем було здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі: 33 751,46 грн. Позивач звернувся до відповідача із відповідною претензією, проте відповідач в добровільному порядку ці витрати позивача не відшкодував.
На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування за завданні збитки в порядку регресу в розмірі 33 751,46 грн. та витрати зі сплати судового збору.
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2025 справу передано судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Ю.А.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Ю.А. від 04.09.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити 06.10.2025р. без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотань будь-якої зі сторін про інше.
24.09.2025 від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що відповідно до страхового акту №КАСКО 943/214/022407/22/1 від 16.11.2022, вартість відновлювального ремонту складає 195 537,99 грн., а на підставі умов Договору страхування – 161 786,53 грн. Таким чином, з урахуванням п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) саме відповідно до умов укладеного договору позивачем самостійно визначено суму страхового відшкодування у розмірі 161 786,53 грн. та виплачено її. З цієї суми 125 123,37 грн. відшкодовано позивачу ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (де була застрахована цивільна відповідальність ОСОБА_1 ) та решту 36 663,16 грн. відповідачем. В листопаді 2023 року позивач звернувся до відповідача із вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу №943/214/022407/22/1С від 01.11.2023 та в ній було вказана саме вищезазначені суми, проте надалі в позові позивач вказує, що в квітні 2023 року позивачем здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 33 751,46 грн. Але в листопаді 2023 року, понад ніж через півроку з часу цієї доплати, жодних вимог на цю суму в вказаній вимозі-претензії до позивача не звучало. Вказує, що із доданих до позову доказів слідує, що 20.04.2023 без будь-яких передумов між позивачем та ТОВ «Майн Гард» було укладено угоду про розмір і спосіб здійснення страхового відшкодування, яким і визначено необхідність здійснення вказаної «доплати» у розмірі 33 751,46 грн. При цьому, відповідно до п. 3 даної Угоди визначено, що після підписання цієї Угоди та належного виконання Страховиком взятого на себе у п. 2 цієї Угоди обов`язку щодо виплати страхового відшкодування (вказана вище доплата), ТОВ «Майн Гард» не матиме до Страховика будь-яких майнових вимог та претензій стосовно здійснення страхового відшкодування, у тому числі пені, інфляційних витрат та інших фінансових санкцій, за фактом умисного пошкодження шляхом підпалу невстановленими особами, що сталося 21.09.2022 за адресою: АДРЕСА_1 , за участю забезпеченого у Страховика за договором №943/078/000007 добровільного страхування наземного транспортного засобу Haval H6 р.н. НОМЕР_3 . В подальшому на підставі цього було складено вже інший страховий акт №КАСКО 943/214/024498/23/1 та здійснено виплату на підставі цього акту. Таким чином, віднести цю доплату до страхового відшкодування за фактом ДТП не видається за можливе, оскільки згідно із наданими позивачем документами, вочевидь після самого ДТП мало місце підпалення даного ТЗ невстановленими особами. Також вказує, що в матеріалах справи наявні рахунки суб`єктів господарської діяльності на виконання робіт по відновленню ТЗ та на поставку запчастин, проте відсутні відповідні документи про виконання цих робіт, такі як акти виконаних робіт, тощо. Вказує, що в наданому рахунку вказано, що його виписано «ФОП ОСОБА_3 », а підписано ОСОБА_4 , без зазначення посади. До матеріалів справи не надано ані правовстановчих документів даного ФОП, ані договорів, актів виконаних робіт, що б дало змогу пересвідчитись, що описані в рахунку роботи були реально виконані. Крім того, вказує, що цивільна відповідальність відповідача була забезпечена полісом обов`язкового страхування №210240164 АТ «СК «АРКС» на суму 160 000 грн. Проте, АТ «СК «АРКС» прийнято рішення про виплату на користь позивача 125 123,37 грн. із посиланням на фізичний знос 41%. Разом з тим, ані за віком на час ДТП транспортний засіб не підпадав під такий відсоток зносу (2020 рік випуску, ДТП у 2022, тобто авто не мало 7 років), ані за пробігом (на момент ДТП 19500 км, а середній річний 25 000 км, тобто перепробігу не було) авто не могло підпадати від такий відсоток фізичного зносу. А отже, це вказує на ознаки спору між вказаними страховими компаніями. Тому, позивачу першочергово слід стягнути з АТ «СК «АРКС» різницю між страховою сумою (160 000 грн. – 2000 франшизи = 158 000 грн.) та фактично виплаченою сумою 125 123,37 грн., а вже потім заявляти вимоги до відповідача.
03.11.2025 року від відповідача, ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» надійшло обґрунтоване клопотання в якому заперечує проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику, та просить розглядати справу з повідомленням та викликом сторін у судове засідання.
03.11.2025 від представника позивача, ОСОБА_5 , надійшли заперечення на відзив.
05.11.2025 від представника позивача, ОСОБА_5 , надійшли додаткові пояснення у справі, в яких він просить посилання представника відповідача, викладені у поданому відзиві на позовну заяву, вважати необґрунтованими; позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
06.11.2025 представником позивача подано клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору АТ «СК «АРКС».
Ухвалою суду від 03.12.2025 вирішено здійснити перехід з розгляду справи в загальному порядку та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 03.12.2025 задоволено заяву представника позивача Попова В.Є. та залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, АТ «СК АРКС».
Ухвалою суду від 26.01.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
23.02.2026 від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі.
В судове засідання 08.04.2026 сторони та третя особа не з`явились. Від представників сторін надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Представник третьої особи будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
Так, судом встановлено, що 14.02.2022 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та ТОВ «МАЙН ГРАД» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №943/078/000007 (надалі – Договір), предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Haval», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 ». У відповідності до умов даного Договору, Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2023 у справі №336/5313/22, яка набрала законної сили 03.11.2023, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.
Згідно з постановою суду, 21.09.2022, о 16:15 годині у м. Запоріжжі по вул. Іванова, 99а, водій транспортного засобу «Fiat Linea», д.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , при зміні напрямку руху не переконався у безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем Haval Н6, д.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у протилежному напрямку, чим порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, травмованих немає.
Як слідує із доданих до позову доказів, листом від 20.10.2022 №20-10 ТОВ «МАЙН ГАРД» звернулось до ПрАТ СК «УПСК», в якому вказало, що відповідно до умов договору №943/078/000007 після повідомлення страхової компанії про ДТП підприємством отримано два рахунки на відновлення транспортного засобу після ДТП, а саме:
- рахунок НОМЕР_4 від 19.10.2022 ТОВ «Богдан-Авто Запоріжжя» на 199 081,99 грн. з ПДВ;
- рахунок БЗ197 від 19.10.2022 ФОП ОСОБА_3 на 24 356 грн. без ПДВ.
При цьому, дослідженням наданого до матеріалів справи рахунку № НОМЕР_4 від 19.10.2022 ТОВ «Богдан-Авто Запоріжжя» встановлено, що загальна вартість товарів у ньому складає не 199 081,99 грн. з ПДВ, а 174 181,99 грн. з ПДВ.
Судом також досліджено й рахунок № БЗ197 від 19.10.2022, виписаний ФОП « ОСОБА_3 » (ініціалів не зазначено. Обидва рахунки ТОВ «Богдан-Авто Запоріжжя» та ФОП «Зубенко» підписано однією особою ОСОБА_4 .
До матеріалів справи також надано страховий акт №КАСКО 943/214/022407/22/1 від 10.11.2022, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту складає 195 537,99 грн., на підставі умов Договору страхування: 161 786,53 грн.
Також до матеріалів справи надані платіжні інструкції про виплату ПрАТ «УПСК» на користь ФОП ОСОБА_6 24 356 грн. (№153754057 від 17.11.2022) та на користь ТОВ «Богдан-Авто Запоріжжя» у розмірі 137 430,53 грн. (№153754058 від 17.11.2022).
12 грудня 2022 року ПрАТ «УПСК» звернулось до третьої особи АТ «СК «АРКС» із претензією на суму 161 786,53 грн.
Листом від 13.02.2023 №1404/12цв АТ «СК «АРКС» повідомила ПрАТ «УПСК» про те, що у відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» полісу ОСЦПВВНТЗ №ЕР210240164 АР «СК «АРКС» прийнято рішення щодо виплати позивачу страхового відшкодування в сумі 125 123,37 грн. Розрахунок здійснено з урахуванням коефіціенту фізичного зносу 41% та за вирахуванням безумовної франшизи 2 000 грн.
01.11.2023 позивач звернувся до відповідача із вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу. За змістом цієї вимоги позивач просив відповідача відшкодувати різницю між сумою за страховим актом №КАСКО/943/214/022407/22/1 (161 786,53 грн.) та сумою, що відшкодована позивачу третьою особою (125 123,37 грн.), тобто 36 663,16 грн.
Як слідує з доданих до позову платіжних документів, відповідачем це відшкодування сплачено в чотири платежі впродовж листопада 2023 року – лютого 2024 року.
Також до матеріалів справи надано угоду про розмір і спосіб здійснення страхового відшкодування від 20.04.2023, укладену між ПрАТ «УПСК» та ТОВ «Майн Гард», за змістом якої:
1. Розмір першої частини страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди засобу HAVAL H6 р.н. НОМЕР_3 складає 161 786,53 грн. та були перераховані згідно заяв на виплату;
2. Виплату доплати страхового відшкодування в розмірі 33 751,46 грн. страховик зобов`язується здійснити впродовж 10 робочих днів з дня підписання сторонами цієї угоди шляхом перерахування коштів за зазначеними реквізитами;
3. Після підписання цієї угоди та належного виконання страховиком взятого на себе за п. 2 цієї угоди обов`язку щодо виплати страхового відшкодування ТОВ «Майн Гард» не матиме до страховика будь-яких майнових вимог та претензій стосовно здійснення страхового відшкодування, у тому числі пені, інфляційних витрат та інишх фінансових санкцій, за фактом умисного пошкодження шляхом підпалу невстановленими особами, що сталося 21.09.2022 за адресою мю Запоріжжя, вул. Іванова, буд. 99а, за участю забезпеченого у страховика за договором №943/078/000007 добровільного страхування наземного транспортного засобу HAVAL H6 р.н. НОМЕР_3 ;
4. Ця угода є підставою для скасування (анулювання, відкликання, тощо) скарг, заяв, тощо, до будь-яких органів державної влади, у т.ч. судових, а також будь-якого роду скарг, заяв потерпілого внаслідок ДТП (його представників) до НБУ;
5. Угода набуває чинності з моменту її підписання сторонами.
26 квітня 2023 року позивачем складено страховий акт №КАСКО 943/214/024498/23/1, яким вирішено виплатити страхове відшкодування у розмірі 33 751,46 грн. на рахунок ТОВ «Богдан-Авто Запоріжжя» на підставі заяви про страхове відшкодування від 20.04.2023.
Вказаної заяви про страхове відшкодування від 20.04.2023 матеріали справи не містять.
Згідно з платіжною інструкцією №162222364 від 26.04.2023, позивачем було перераховано на рахунок ТОВ «Богда-Авто Запоріжжя» 33 751,46 грн. із посиланням у призначенні платежу на акт №943/214/024498/23/1 за автомобіль держ.номер НОМЕР_3 .
27.03.2024 листом вих. №943/214/024498/23/С позивач звернувся до відповідача із вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу на суму 33 751,46 грн. 
В позові позивач вказує, що цю суму збитків відповідачем позивачу не відшкодовано, що зумовило звернення до суду.
Також судом досліджено наданий до матеріалів справи лист АТ «СК «АРКС» від 17.02.2026 №01614/26Ел, відповідно до якого АТ «СК «АРКС» роз`яснено підстави застосування ними до розміру страхового відшкодування коефіцієнту фізичного зносу 0,41 із посиланням на те, що транспортний засіб є спеціалізованим, що на підставі п.п. 7.38 – 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 передбачає застосування коефіцієнту фізичного зносу.
Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм оцінку, як кожному окремо, так і у взаємозв`язку, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.
Статтями 1,2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.
Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до ч. 1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Водночас, згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
На час настання дорожньо-транспортної пригоди (21.09.2022) відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України були врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 (надалі – Закон №1961-IV).
За визначенням статті 6 цього Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За змістом п. 9.1 ст. 9 Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Пунктом 22.1 статті 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Водночас, статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
Згідно з ч.ч. 1 – 4 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 14.12.2021 у справі №147/66/17 виклала висновок щодо застосування норм права, за яким, «основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.
Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).
Водночас в Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон як спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону № 1961-IV).
Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика (п.п. 85 – 88 постанови)».
Відповідно до п. 9.5 ст. 9 Закону №1961-IV, розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін.
Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 30.05.2022 № 109 «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», затверджено розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цією постановою: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 160000 гривень на одного потерпілого.
Зазначений розмір страхової суми узгоджується із лімітом відповідальності третьої особи, зазначеним в розрахунку суми страхового відшкодування у даній справі.
В даній справі позивач заявляє про понесення витрат на виплату страхового відшкодування у сукупному розмірі 195 537,99 грн. (161 786,53 грн. та 33 751,46 грн.). При цьому, до страховика-третьої особи у даній справі позивач звернувся лише із вимогою про відшкодування 161 786,53 грн., отримавши частину від цієї суми з урахування коефіцієнту зносу та окремо отримавши різницю від відповідача.
В подальшому, вимоги на суму доплати у розмірі 33 751,46 грн. позивач до третьої особи не заявляв, а відразу звернувся до відповідача, що суперечить вищевказаному висновку Великої Палати Верховного Суду, адже страхова сума за договором (полісом) обов`язкового страхування складала 160 000 грн., а виплачено було лише 125 123,37 грн. Тобто, третя особа має нести першочергову матеріальну відповідальність по обставина даної ДТП в межах ліміту відповідальності, а саме в даному випадку це складає ще 32 876,63 грн. (160 000 грн. – 2000 грн. (франшиза) – 125 123,37 грн.).
При цьому, суд також враховує добровільну сплату відповідачем різниці страхового відшкодування у загальному розмірі 36 663,16 грн.
Таким чином, позовні вимоги, пред`явлені до відповідача є передчасними.
Більш того, суд визнає слушними посилання сторони відповідача до змісту угоди про розмір і спосіб здійснення страхового відшкодування від 20.04.2023 року зі змісту якої слідує про відшкодування шкоди, завданої не внаслідок ДТП, а внаслідок умисного пошкодження майна шляхом його підпалу.
Слушними також є апеляції сторони відповідача до непослідовності позиції позивача, яка зводиться до того, що в ході листування із відповідачем в листопаді 2023 року позивач не згадував про наявність з квітня 2023 року зобов`язань із доплати суми страхового відшкодування у розмірі 33 751,46 грн., яка є предметом позову, а посилався на первісну визначену позивачем суму страхового відшкодування у розмірі 161 786,53 грн.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Згідно із ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
На підставі встановленого, позовні вимоги до відповідача є передчасними та не підтвердженими належними та допустимими доказами в частині пов`язаності суми доплати – предмета позову із подіями дорожньо-транспортної пригоди за участі відповідача, а тому у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.
Згідно приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, інші судові витрати у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача.
У зв`язку із тим, що позов не підлягає задоволенню, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в порядку ст. 141 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Сторони не заявляли про понесення ними будь - яких судових витрат.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені позову Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 , третя особа – АТ «СК «АРКС», про відшкодування шкоди в порядку регресу - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення,а у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення,зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду
Відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України, зазначаються наступні відомості:
Позивач: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія»; ЄДРПОУ 20602681; Адреса: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 40.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ;
Третя особа: АТ «СК «АРКС»; ЄДРПОУ 20474912; адреса: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8.

Суддя         Ю.А.Галущенко