ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/3793/25 

Суддя О.В. Конюх, при секретарі судового засідання Антоненко В.С., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу
за позовом Фізичної особи-підприємця Колесника Михайла Володимировича, 
м. Чернігів 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Будвендор», м. Буча Київської області 
про стягнення 624 250,00 грн.

за участю представників:
від позивача: Шаповалов М.С., адвокат, ордер серії СВ №1027039 від 20.11.2025;
від відповідача: не з`явились;
СУТЬ СПОРУ:
позивач - Фізична особа-підприємець Колесник Михайло Володимирович, м. Чернігів (далі по тексту - ФОП Колесник М.В.) 15.12.2025 через систему «Електронний суд» звернувся до Господарського суду Київської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Будвендор», м. Буча Київської області (далі по тексту - ТОВ «Будвендор»), в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача борг за оренду техніки в сумі 624 250,00 грн. за договором №1 про надання послуг від 01.01.2024.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір та витрати на правову допомогу.
Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором №1 про надання послуг від 01.01.2024 щодо оплати наданих послуг, прийнятих за підписаними актами здачі-прийняття робіт №42 від 11.09.2024, № 46 від 25.09.2024, №48 від 01.10.2024, №55 від 22.10.2024, №57 від 29.10.2024, №59 від 04.11.2024, №60 від 12.11.2024.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.12.2025 відкрито провадження у справі №911/3793/25 в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 26.01.2026.
Цією ж ухвалою суд зобов`язав відповідача подати у строк п`ятнадцять днів з дати отримання цієї ухвали докази оплати наданих транспортних послуг за договором №1 про надання послуг від 01.01.2024 відповідно до актів здачі-прийняття робіт №42 від 11.09.2024, № 46 від 25.09.2024, №48 від 01.10.2024, №55 від 22.10.2024, №57 від 29.10.2024, №59 від 04.11.2024, №60 від 12.11.2024 (частина 2 ст. 74 ГПК України).
06.01.2026 через систему «Електронний суд» керівник ТОВ «Будвендор» подала письмові пояснення, в яких повідомляє, що не може подати докази оплати наданих транспортних послуг за договором №1 про надання послуг від 01.01.2024, оскільки станом на момент надання цих письмових пояснень роботи товариством не оплачені.
У поясненнях керівник відповідача визнає, що на сьогоднішній день перед ФОП Колесником М.В. рахується заборгованість за договором №1 від 01.01.2024 у розмірі 624 250,00 грн.
Суд враховує, що відповідно до ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 
Разом із тим, у поясненнях відповідач не зазначає про визнання позову у справі №911/3793/25, та не посилається на ст. 191 ГПК України, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави розглядати вказані пояснення як заяву відповідача про визнання позову.
Також, 06.01.2026 через систему «Електронний суд» відповідач подав заяву про врегулювання спору за участю судді, у якій просить суд задовольнити заяву ТОВ «Будвендор» про проведення процедури врегулювання спору за участю судді у справі №911/3793/25, зупинити провадження у справі, призначити проведення спільної наради з врегулювання спору між ФОП Колесником М.В. та ТОВ «Будвендор» з метою укладення мирової угоди. 
Заява обґрунтована тим, що товариство готове робити все можливе для погашення заборгованості та має намір повністю погасити борг, однак на даний час на рахунку товариства залишок коштів достатній лише для оплати обов`язкових податкових зобов`язань та виплати заробітної плати. Тож товариство звертається до суду із заявою про врегулювання спору за участю судді шляхом мирного врегулювання для пошуку взаємоприйнятного рішення з метою укладення мирової угоди із визначенням графіку погашення.
14.01.2026 представник позивача подав заяву про участь у справі в режимі відеоконференції, яка була задоволена ухвалою від 15.01.2026.
У підготовче судове засідання 26.01.2026 представники сторін не з`явились. Розглянувши у вказаному судовому засіданні заяву відповідача про перехід у процедуру врегулювання спору за участю судді, суд зазначив, що відповідно до частини 1 ст. 186 ГПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Враховуючи, що заяву про врегулювання спору за участю судді подала лише сторона відповідача, з матеріалів справи не вбачається згода позивача на перехід у процедуру врегулювання спору за участю судді та зупинення провадження, у суду відсутні підстави для задоволення вказаної заяви.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.01.2026 підготовче судове засідання у справі №911/3793/25 відкладено на 23.02.2026. Встановлено сторонам додатковий строк для подання заяв по справі, заяв з процесуальних питань, наявних у сторін та раніше не поданих доказів до 15.02.2026. Забезпечено участь представника позивача адвоката Шаповалова Максима Сергійовича у судовому засіданні, яке призначене на 23.02.2026, у режимі відеоконференції.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.02.2026 підготовче провадження закрито, призначено справу №911/3793/25 до судового розгляду по суті на 16.03.2026.
У судове засідання 16.03.2026 з розгляду справи по суті з`явився представник позивача. Відповідач повторно не з`явився, уповноважених представників для участі в судовому засіданні не направив, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
Розглянувши позов ФОП Колесника М.В. до ТОВ «Будвендор» про стягнення 624 250,00 грн., всебічно та повно вивчивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, господарський суд
УСТАНОВИВ:
відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. 
Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України) й сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України). 
01.01.2024 між ФОП Колесником М.В. (виконавець) та ТОВ «Будвендор» (замовник) був укладений договір №1 про надання послуг (далі - Договір), за умовами якого:
- виконавець надає замовнику транспорті послуги: спеціалізований вантажний самоскид КАМАЗ державний номер НОМЕР_1 ; спеціалізований вантажний екскаватор державний номер НОМЕР_2 , із залученням працівників, якій його обслуговують, а замовник зобов`язується прийняти послуги та оплатити їх вартість на умовах цього договору (п.1.1);
- вартість послуг, що надаються виконавцем, визначається з розрахунку вартості однієї години:
спеціалізований вантажний самоскид КАМАЗ становить 1100,00 грн. без ПДВ;
спеціалізований вантажний екскаватор становить 1200,00 грн. без ПДВ (п.3.1);
- загальна суму цього договору складається із загальної вартості послуг, які будуть надані виконавцем згідно всіх підписаних сторонами актів прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) (п.3.3);
- розрахунок з виконавцем проводиться за фактично надані послуги протягом 10 робочих днів з дня надання рахунку-фактури, до рахунку додається акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) (п.3.4.2);
- цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін, і діє до 31.12.2024, а в частині взаєморозрахунків, до повного виконання сторонами прийнятих на себе відповідно до умов даного договору зобов`язань (п.6.1).
Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст. 901 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).
На виконання умов договору позивач надав відповідачу послуги, про що між сторонами підписано акти здачі-приймання робіт (надання послуг), а саме 
№46 від 11.09.2024 на суму 92 000,00 грн. 
№46 від 25.09.2024 на суму 111 600,00 грн.
№48 від 01.10.2024 на суму 34 800,00 грн.
№55 від 22.10.2024 на суму 105 200,00 грн.
№57 від 29.10.2024 на суму 111 950,00 грн.
№59 від 04.11.2024 на суму 75 900,00 грн.
№60 від 12.11.2024 на суму 92 800,00 грн.
Разом із спірними актами, виконавець виставляв замовнику рахунки на оплату, дата та номер рахунку співпадає із датою та номером акту здачі-приймання робіт.
Загальна вартість наданих послуг становить 624 250,00 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Пунктом 3.4.2 Договору встановлено, що розрахунок з виконавцем проводиться за фактично надані послуги протягом 10 робочих днів з дня надання рахунку-фактури, до рахунку додається акт здачі-прийняття робіт (надання послуг).
З огляду на викладене, долученими до матеріалів справи підписаними обома сторонами актами здачі-приймання робіт (надання послуг), а також виставленими рахунками для оплати вказаних актів, підтверджується обсяг наданих транспортних послуг вартістю 624 250,00 грн., при цьому строк оплати наданих послуг минув.
Частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Доказів оплати наданих транспортних послуг за договором №1 про надання послуг від 01.01.2024 відповідно до актів здачі-прийняття робіт №42 від 11.09.2024, № 46 від 25.09.2024, №48 від 01.10.2024, №55 від 22.10.2024, №57 від 29.10.2024, №59 від 04.11.2024, №60 від 12.11.2024, відповідач суду не подав, у тому числі на вимогу п.3 ухвали від 19.12.2025 про відкриття провадження, яка набрала законної сили та є обов`язковою для виконання на всій території України.
У своїх письмових поясненнях відповідач визнає наявну заборгованість перед позивачем у сумі 624 250,00 грн. за договором №1 від 01.01.2024.
З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 624 250,00 грн. є обґрунтованою та такою, яку слід задовольнити повністю.
За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, суд задовольняє позов ФОП Колесника М.В. та ухвалює рішення про стягнення з ТОВ «Будвендор» 624 250,00 грн. основного боргу.
У зв`язку із задоволенням позову, суд, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладає на відповідача відшкодування позивачу сплаченого судового збору в сумі 7 491,00 грн. повністю.
Звертаючись із позовом позивач просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 30 000,00 грн. Щодо вказаних вимог суд зазначає таке.
Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
За приписами ст. 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. 
За змістом частини другої статті 126 ГПК України до витрат на професійну правничу допомогу належать розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.
20.11.2025 між адвокатом Шаповалом Максимом Сергійовичем (замовник) та ФОП Колесником Михайло Володимирович (виконавець) був укладений договір про надання правових послуг (професійної правничої допомоги), за умовами якого:
- виконавець надає замовнику юридичну допомогу (послуги), пов`язану з представництвом та захистом інтересів замовника з приводу спору, який виник між замовником та ТОВ «Будвендор» про стягнення заборгованості (п.1.1);
- вартість юридичних послуг за даним договором визначається за домовленістю сторін та погоджується з рекомендаціями, щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару, затвердженого рішеннями Ради адвокатів Чернігівської області у відповідні роки і становить 30 000,00 грн. (п.4.1);
- сума гонорару в розмірі 30 000,00 грн. виплачується виконавцю з дня підписання даного договору в готівковому вигляді, на підтвердження чого виконавець видає замовнику квитанцію про оплату послуг (п.4.2);
- договір починає дію з моменту його підписання сторонами і на весь час тривання судового процесу в судах першої інстанції по вказаній справі (п.7.2).
На виконання умов договору 28.11.2025 сторони підписали акт виконаних робіт з описом, відповідно до якого виконавець надав замовнику такі послуги:
ознайомлення з матеріалами справи, підготовлено договір - 2 години;
підготовлено позовну заяву по справі - 5 годин;
надано замовнику на його вимогу юридичні консультації, що стосуються даної справи - 3 години;
участь в судовому засіданні, з урахуванням витраченого часу на прибуття до суду - 1 година (планується);
отримання в канцелярії суду рішення та виконавчих документів - 1 година (планується).
Всього використано 12 робочих годин на загальну суму 30 000,00 грн.
20.11.2025 ФОП Колесник М.В. оплатив надані послуги, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №21/25 на суму 30 000,00 грн.
Суд звертає увагу на те, що надані позивачем документи на підтвердження розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію, зокрема, пропорційності, співмірності та розумної необхідності таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18, від 18.06.2019 у справі №922/3787/17, а також у постанові Верховного Суду від 25.08.2022 у справі № 911/3323/14.
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Вирішення питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони ураховуючи як те, чи були вони фактично несені, так і оцінювати їх необхідність (постанова КЦС ВС від 23.10.2024 у справі №753/25081/21).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Тобто, норми, якими встановлено, що «суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони» та «суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачем відповідне клопотання» не є тотожними за своєю суттю, що фактично відповідає висновку, викладеному у вищевказаній постанові.
Здійснивши аналіз заявленого позивачем розміру витрат на правничу допомогу у співвідношенні із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, суд встановив, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданими адвокатом обсягом послуг, втраченим ним часом на надання таких послуг та не відповідають критерію розумної необхідності.
Суд зазначає, що предмет спору у справі не є складним для спеціаліста правника, не потребував складного аналізу правових норм та судової практики, а також складних розрахунків; враховуючи наявність всіх підписаних між сторонами первинних документів, підготовка процесуальних документів не становила складності та не потребувала багато часу адвоката. Крім того, суд враховує, що адвокат не витрачав додатковий час на прибуття для участі у судових засіданнях, позаяк приймав участь в режимі відеоконференції.
Суд вважає суму судових витрат позивача на правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн. розумно необхідною, домірною та обґрунтованою, тому саме така сума належить до включення до судових витрат по справі та розподілу між сторонами відповідно до ст. 129 ГПК України.
З огляду на викладене, суд включає до судових витрат по справі витрати позивача на професійну правову допомогу в сумі 15 000,00 грн., та покладає на відповідача відшкодування позивачу вказаних витрат повністю.
Керуючись статтями 4, 12, 73-92, 126, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позов Фізичної особи-підприємця Колесника Михайла Володимировича задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будвендор» (08293, Київська обл., м. Буча, вул. Тарасівська, буд. 32, оф. 201, ідентифікаційний код 41286491)
на користь Фізичної особи-підприємця Колесника Михайла Володимировича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )
624 250,00 грн. (шістсот двадцять чотири тисячі двісті п`ятдесят гривень нуль копійок) основного боргу,
7491,00 грн. (сім тисяч чотириста дев`яносто одну гривню нуль копійок) судового збору,
15 000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень нуль копійок) витрат на професійну правничу допомогу.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст рішення підписано 23.03.2026.

Суддя О.В. Конюх