Справа № 692/198/26
Провадження № 2/692/354/26
08.04.26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року с-ще Драбів

Драбівський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Левченко Л.О.
за участю секретаря Савенко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Драбів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:
Позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» обґрунтовує тим, що 08.02.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем в електронній формі був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 1941617, відповідно до умов якого відповідач отримала 12000,00грн. на умовах, визначених договором та зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надало відповідачу кредит. Відповідач не виконала належним чином умов договору.
30.10.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений Договір відступлення прав вимоги № ККАУ-30102020, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Авентус Україна», включно і з правом вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № 1941617 від 08.02.2020.
Станом на дату подання позову розмір заборгованості відповідача становить 18480,00грн., з яких:
- заборгованість за тілом кредиту: 12000,00грн.;
- заборгованість за процентами: 6480,00грн.;
- заборгованість за пенею: 0,00 грн. 
Повідомляє, що відповідачу було направлено досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості.
Зазначає інформацію про попередні витрати: судовий збір 2662,40грн. та витрати на професійну правничу допомогу 8000,00грн.
Тому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1941617 від 08.02.2020 у розмірі 18480,00грн., судовий збір у сумі 2662,40 грн. та 8000,00грн. витрат на правову допомогу, розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, також клопотав про витребування доказів в АТ КБ «ПриватБанк». 
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 26.02.2026 відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та витребувано докази, про які клопотав позивача. 
До початку судового розгляду було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 внаслідок укладення шлюбу 20.03.2024 з ОСОБА_3 , змінила своє прізвище з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 », що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , виданим 20.03.2024 виконавчим комітетом Драбівської селищної ради.
Враховуючи вказані обставини суд вважає, що необхідно уточнити анкетні дані особи відповідача ОСОБА_2 та правильним вважати прізвище відповідача не « ОСОБА_2 », а « ОСОБА_2 ».
Від відповідача ОСОБА_6 11.03.2026 за вх. № 1623/26-Вх на адресу суду надійшов відзив на позов. У відзиві відповідач вказала, що після одруження має прізвище ОСОБА_2 . Щодо суті позову зазначила, що досудову вимогу позивач їй не надсилав. Вказала, що позивач, не надав доказів, які б підтверджували перерахування коштів. Вважає, що у матеріалах справи відсутні первинні банківські документи про перерахування коштів, виписка, що підтверджує перерахування коштів у розмірі 12000,00грн. на рахунок відповідача, доказів, що електронний підпис належить саме боржнику. Зазначила, що розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової компанії, який не є первинним бухгалтерським документом. Вказала, що позов не містить повного номеру картки та підтвердження, що картка належить відповідачу. Зазначила, що позивач не надав чіткої прив`язки платежу до кредитного договору, не підтвердив фактичного перерахування коштів,і цим не встановив факт виникнення заборгованості. Тому просила залишити позов без розгляду. 
24.03.2026 на адресу суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла запитувана інформація.
Від представника позивача Усенка М.І. 01.04.2026 за вх. № 2152/26-Вх надійшла відповідь на відзив, у якій представник вказав, що позивач вважає викладені у відзиві аргументи безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконане зобов`язання. Вказав, що позивачем надано докази перерахування на рахунок відповідача кредитних коштів у розмірі 12000,00грн. Наданий суду розрахунок заборгованості узгоджується з умовами кредитного договору, а відповідач інших розрахунків на противагу наданому позивачем не надає. Звернув увагу, що згідно відповіді АТ КБ «Приватбанк» на картку відповідачки було зараховано кошти у розмірі 12000,00грн. Зазначив, що відповідач не виконала зобов`язання ні перед первісним кредитором, ні перед позивачем. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.
Від позивач ОСОБА_6 06.04.2026 за вх. №2281/26-Вх надійшло заперечення на відповідь на відзив. У запереченні відповідач вказала, що розглянувши матеріали позову та договір, який надав позивач зазначає, що договір порушує права споживача, маючи невідповідність нарахування відсотків нормам закону. Вказала, що у відповіді на відзив вказано дві особи: ОСОБА_2 по справі №692/198/26 та ОСОБА_8 , по справі № 357/1237/26, яка знаходиться у провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області. Тому вважала, що відповідь на відзив чітко не ідентифікує належну сторону у справі. Просила не розглядати відповідь на відзив як належну та визнати договір недійсним у зв`язку з чисельними порушеннями.
Заяв із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходило.
Дослідивши матеріали справи, зміст вимог та заперечень сторін та надані на їх підтвердження письмові докази, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що згідно Договору № 1941617 про надання споживчого кредиту від 08.02.2020, він укладений між ТОВ «Авентус Україна» (Товариство) та ОСОБА_2 (Споживач).
Згідно п. 1.2. Договору товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Сторони узгодили істотні умови кредиту. Так, сума кредиту: 12000,00грн., строк кредиту: 30 днів, дата повернення кредиту вказується у графіку платежів, строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах розділу 4 цього договору. Тип процентної ставки: фіксована. Знижена процентна ставка: 0,90% в день, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.4 Договору, якщо в цей строку споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку. Стандартна процентна ставка становить 1,80% в день та застосовується у межах строку кредиту, визначеного п. 1.4 договору, якщо споживач не виконав умови для застосування зниженої процентної ставки та у межах нового строку, якщо відбулось продовження строку користування кредитом. 
Орієнтовна реальна річна процентна ставка складає: за зниженою ставкою: 329,40% річних, за стандартною ставкою: 658,80% річних. 
Орієнтовна загальна вартість кредиту складає: за зниженою ставкою: 15240,00грн., за стандартною ставкою: 18480,00грн. 
Згідно п. 2.1 Договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, реквізити платіжної картки: НОМЕР_2 .
Згідно Розділу 4 Договору «Пролонгація строку кредиту» строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену у п. 1.4 Договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп. 4.2-4.5 Договору (п. 4.1). Споживач у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400грн. може ініціювати продовження строку користування кредитом відповідно до п. 4.3 Договору (п.4.2). Пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів (п. 4.3). У випадку акцептування товариством пропозиції споживача про продовження строку кредиту новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення споживачем дій, зазначених в п. 4.3 Договору та нова дата повернення кредиту відображається в особистому кабінеті. протягом нового строку користування кредитом проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою (п. 4.5). 
Згідно п. 5.4 Договору споживач зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи, пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені договором.
Розділом 7 Договору передбачено відповідальність за невиконання/неналежне виконання умов договору у виді штрафу та порядок його нарахування.
Вказаний договір підписано споживачем ОСОБА_2 08.02.2020 о 11:54:04 електронним підписом одноразовим ідентифікатором С428269.
Додатком № 1 до договору є Графік платежів до договору про надання споживчого кредиту № 1941617 від 08.02.2020, споживач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , відповідно до якого кількість платежів/ періодичність внесення: один/одноразово, дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів: 09.03.2020, сума кредиту: 12000,00грн., сума нарахованих процентів: 3240,00грн., разом до сплати: 15240,00грн. 
Додаток підписано споживачем ОСОБА_2 08.02.2020 о 11:54:04 електронним підписом одноразовим ідентифікатором С428269.
Згідно паспорту споживчого кредиту, підписаного споживачем ОСОБА_2 08.02.2020 о 11:54:04 електронним підписом одноразовим ідентифікатором С428269, визначено умови кредитування, виходячи з суми/ліміту кредиту: 12000,00грн. та строку кредитування: 30днів.
Згідно довідки про ідентифікацію ТОВ «Авентус Україна» (без зазначення номера та дати), ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , з якою був укладений договір про надання споживчого кредиту № 1941617 від 08.02.2020, ідентифікована товариством. Договір зі сторони клієнта було підписано електронним підписом, створеним шляхом використання клієнтом одноразового ідентифікатора, який сформовано автоматично на Веб-сайті товариства та направлено клієнту на номер її мобільного телефону, який повідомлений клієнтом в ІКС товариства та вказаний в Договорі. Одноразовий ідентифікатор С428269, час відправки ідентифікатора клієнту: 08.02.2020 о 11:54:04, номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор: НОМЕР_6.
Згідно повідомлення ТОВ «ФК «Вей Фор Пей» № 6519-ВП від 16.12.2025, адресованого ТОВ «Авентус Україна», вказано відомості про успішну операцію з переказу коштів на картку клієнта: 08.02.2020 на суму 12000,00грн., маска картки: НОМЕР_4 , код авторизації 683013, номер транзакції в системі WayForPay-creditplus 5420326.
Згідно картки обліку договору (розрахунок заборгованості) ТОВ «Авентус Україна», інформація за укладеним договором № 1941617 від 08.02.2020, позичальник ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_3 , розрахунок містить відомості за період з 08.02.2020 по 29.10.2020. Основний борг на початок та кінець розрахунку: 12000,00грн. За період з 08.02.2020 по 07.03.2020 щоденно нараховувались відсотки за стандартною процентною ставкою у розмірі 108,00грн. З 08.03.2020 по 06.04.2020 щоденно нараховувались відсотки за стандартною процентною ставкою у розмірі 216,00грн. З 07.04.2020 нарахування будь-яких відсотків припинено. 07.03.2020 надійшов платіж у розмірі 3132,00 грн., який було враховано у якості оплати процентів. У період з 01.05.2020 по 13.05.2020 щоденно нараховувались штрафи у розмірі 360,00 грн. на загальну суму 4680,00грн. які було відмінусовано 29.05.2020. Станом на дату завершення розрахунку основний борг: 12000,00грн., проценти за зниженою процентною ставкою: 3132,00грн., проценти за стандартною процентною ставкою: 6480,00грн., штрафи, пеня: 0,00грн., платежі: 3132,0грн., загальна заборгованість: 18480,00грн. 
Відповідно до договору відступлення прав вимоги № ККАУ-30102020 від 30.10.2020, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» (кредитор) та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (новий кредитор), кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні кредитору права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками.
Відповідно до копії акту приймання-передачі реєстру боржників від 30.10.2020 до Договору про відступлення прав вимоги № ККАУ-30102020 від 30.10.2020, кредитор передав, а новий кредитор прийняв Реєстр боржників кредитора. Кількість боржників: 7017. 
Згідно копії платіжної інструкції № 20049 від 30.10.2020, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» переказав на рахунок ТОВ «Авентус Україна» кошти у сумі 1107323,18 грн. як оплату компенсації за придбання ( відступлення прав вимоги згідно п. 7.1 Договору відступлення прав вимоги № ККАУ-30102020 від 30.10.2020. Без ПДВ.
Згідно копії витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № ККАУ-30102020 від 30.10.2020, за №3101 вказано ПІБ: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_3 , номер договору: 1941617 від 08.02.2020, дата закінчення договору: 06.04.2020, заборгованість:18480,00грн.
Згідно копії Досудової вимоги № 20041309 від 03.02.2026, адресованої ОСОБА_2 , вона містить відомості про відступлення права вимоги за кредитним договором № 1941617 від 08.02.2020 від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та пропозицію погасити заборгованість за вказаним договором, розмір якої вказано у сумі 18480,00грн.
Згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-260306/78644-БТ від 10.03.2026 на ім`я ОСОБА_6 в банку емітовано карту № НОМЕР_5 (вказано IBAN). По рахунку НОМЕР_5 08.02.2020 здійснено зарахування коштів на суму 12000,00грн.
Згідно положень ч.1, 2 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти (частина перша, друга статті 11 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до положень ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір
Відповідно до положень ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно положень ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронна ідентифікація здійснюється з використанням засобів електронної ідентифікації та процедури автентифікації відповідно до схем електронної ідентифікації. Згідно положень ст. 1 вказаного Закону автентифікація - електронний процес, що дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-комунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних, електронна ідентифікація - процес використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або уповноваженого представника юридичної особи; ідентифікація особи - процес використання ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, у результаті якого забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або уповноваженого представника юридичної особи та перевірка належності особі таких даних
Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 76-82 ЦПК.
Згідно пункту 81 Постанови Великої Палата Верховного суду від 18.03.2020 року по справі № 129/1033/13-ц принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).
Завдання суду - встановити чи мав місце факт. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (п 11. Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»).
Позивач, звертаючись до суду з цим позовом, вказує, що Кредитний договір було укладено в електронній формі в ІТС Товариства, доступ до якого забезпечується споживачу через Веб-сайт або мобільний додаток, а кредитні кошти було перераховано на картковий рахунок відповідача. 
Відповідач вважає, що матеріали справи не містять доказів належності електронного підпису позивачу та вказує на обов`язок позивача довести первісне виникнення боргу. 
Додані матеріали (кредитний договір з додатком, паспорт споживчого кредиту) містять відомості про їх підписання одноразовим ідентифікатором С428269, який було направлено на фінансовий номер НОМЕР_6. 
Суд звертає увагу, що закріплення номера мобільного телефону за абонентом (або ідентифікація/персоніфікація) в Україні не є обов`язковою процедурою, проте є можливою, зокрема, у разі звернення через мобільний застосунок, з відповідним паспортом у магазині мобільного зв`язку чи за допомогою порталу «Дія». 
Відповідач, заперечуючи проти позову, не заперечує належність йому номера мобільного телефону  НОМЕР_6 , отримання СМС повідомлення з одноразовим ідентифікатором та підписання кредитного договору з додатками, лише вказує на відсутність у матеріалах справи доказів належності їй електронного підпису. Сама ж відповідач жодних доказів того, що вказаний номер їй не належав (не належить) не надає.
Також суд звертає увагу на наявність особистих та ідентифікацій даних відповідача ОСОБА_1 у кредитному договорі, при цьому відповідач, заперечуючи проти позову, наявність таких особистих даних жодним чином не обґрунтовує, не зазначає, що вказаний кредитний договір було укладено третіми особами шляхом вчинення дій з використанням особистих даних відповідача, що призвело до отримання кредитних коштів не відповідачем. До правоохоронних органів з відповідним повідомленням ОСОБА_6 не зверталась. 
Наданими матеріалами підтверджено належність банківської карки, на яку було перераховано кредитні кошти у відповідності до умов кредитного договору № 1941617 від 08.02.2020 - ОСОБА_6 та перерахування відповідачу 08.02.2020 кредитних коштів у розмірі 12000,00грн. 
З матеріалів справи вбачається, що 07.03.2020 було внесено кошти у якості погашення кредиту у розмірі 3132,00грн., які були зараховані як оплату відсотків, що свідчить про вчинення дій, спрямованих на фактичне визнання договірних правовідносин і відповідачем жодних заперечень, що такі дії вчинялись не ним, не надано.
Суд погоджується з твердженням відповідача, що розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової компанії, проте зазначає, що вказаний розрахунок розглядається судом виключно у сукупності з іншими матеріалами справи і вказані у ньому відомості повністю узгоджуються з умовами кредитного договору № 1941617 від 08.02.2020 та іншими матеріалами справи. Власного розрахунку заборгованості відповідач не надала.
Щодо твердження відповідача, викладеного у запереченні на відповідь на відзив про невідповідність нарахування відсотків нормам закону, то дане твердження є загальним, відповідач не зазначає, норми якого закону (законів) на його думку порушив позивач, власного розрахунку відсотків з посиланням на пункти договору чи норми законодавства не надає, тому суд позбавлений можливості надати висновки у цій частині. 
Суд звертає увагу, що у відзиві відповідач просить залишити позов без розгляду, а у запереченні на відповідь на відзив - визнати договір не дійсним, проте на заперечує проти його укладення, що свідчить про фактичне визнання відповідачем існування кредитних правовідносин та наявність заборгованості. Також не є зрозумілим, в якій частині відповідач вважає договір недійсним та на які саме порушення його умов посилається.
Що ж до твердження відповідача про зазначення позивачем у відповіді на відзив відомостей про ОСОБА_8 та інший номер справи, що перебуває у провадженні іншого суду, то такі відомості не є перешкодою у ідентифікації сторони (сторін) у справі, оскільки поряд з цим відповідь містить відомості про номер справи (692/198/26) та номер провадження, позивача та його представника, номер кредитного договору, первісного та нового кредитора, свідчать про механічну описку при виготовленні відповіді, що не впливає на загальний зміст відповіді та не перешкоджає встановленню обставин справи. 
Суд звертає увагу, що відповідач жодних доказів на підтвердження своєї правової позиції не надає та будує свій захист на концепції негативного доказу, що є порушенням принципу змагальності сторін.
Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) усунулась від виконання передбачених договором обов`язків та отримані кредитні кошти у повній мірі не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість за Договором № 1941617 про надання споживчого кредиту від 08.02.2020 у сумі 18480,00грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту та відсотках. 
З врахуванням стандарту доказування, що застосовується у цивільних спорах - баланс ймовірностей (balance of probabilities), згідно з яким факт вважається доведеним, якщо його ймовірність вища (більш вірогідний), ніж протилежна, суд приходить до висновку, що обставин, які б спростовували заявлені позовні вимоги та розрахунок заборгованості не встановлено. Як видно із змісту позову відповідач не виконує своїх зобов`язань по кредитному договору, заборгованість, яка виникла, добровільно не погашена.
Стороною відповідача не підтверджено обставини, на які вона посилається, заперечуючи проти позову, натомість під час судового розгляду обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження, оскільки підтверджуються матеріалами справи.
На підставі викладеного суд вважає, що з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» належить стягнути заборгованість по Договору № 1941617 про надання споживчого кредиту від 08.02.2020 у розмірі, про стягнення якого просить сторона позивача - 18480,00грн., що включає розмір заборгованості за тілом кредиту та процентам.
Щодо розподілу судових витрат слід зазначити наступне. 
Згідно положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги щодо стягнення заборгованості задоволено повністю то відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_6 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 2662,40грн.
Позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн.
Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи. 
На підтвердження понесених витрат позивача на правову допомогу до суду надано копію договору про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025, укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Апологет», предметом якого є надання правничої допомоги клієнту. 
Згідно Детального опису наданих послуг до акту № 344 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, складеного 12.01.2026, у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1941617, боржник ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , надано всього 5 послуг (згідно переліку), на які витрачено 6 год. 30 хв.
Згідно Акту № 344 від 12.01.2026 наданих послуг сторони ТОВ ФК «Кредит-Капітал» та АО «Апологет» підписанням акту підтверджують надання послуг відповідно до положень договору про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025 надання правничої допомоги щодо боржника ОСОБА_2 за кредитним договором № 1941617 на суму 8000,00грн.
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Як зазначив Верховний суд у своїй постанові 24 січня 2022 року по справі № 757/36628/16-ц, у відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Додаткова постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30 червня 2022 року у справі № 915/517/21 містить висновок, що «відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Отже, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з нормами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Подібні правові позиції викладено у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/14598/20 та додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18».
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги. За неможливості встановити умови щодо порядку обчислення, форми та ціни правової допомоги згідно з умовами договору суди, залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Такий висновок зроблено у постанові КЦС ВС від 28 вересня 2022 року по справі № 529/201/20.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Договором № 0107 визначено вартість наданих послуг у розмірі 8000,00грн., проте не вказано складові такої вартості та не визначено перелік і розмір послуг, пов`язаних з наданням правової допомоги. У детальному описі визначено перелік наданих послуг, зокрема, ознайомлення з матеріалами кредитної справи, на що витрачено 2:00 год. та складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта, на що витрачено 3:30 год.
Суд звертає увагу, що дана справа є типовою та нескладно, вказаний позов було подано шляхом його направлення через систему «Електронний суд», а розгляд самої справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, тому у суду виникають сумніви щодо часу витраченого представником на надання правової допомоги згідно вказаного переліку.
Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи обставини цієї справи, вказані вище, складність та категорію справи, а також положення ЄСПЛ та практику Верховного Суду щодо стягнення витрат на правову допомогу в цілому, суд вважає розмір витрат позивача завищеним, тому до стягнення підлягають такі витрати у розмірі 3000,00 грн., що і буде становити співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу у цій справі.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 526, 527, 530, 551, 610, 626, 628, 629, 634, 638, 1049-1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 13, 77-78, 81, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236) заборгованість за Договором № 1941617 про надання споживчого кредиту від 08.02.2020 в розмірі 18480,00грн.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236) судові витрати в розмірі 2662,40грн.
Вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_6 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236) 3000,00грн. таких витрат.
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.ст. 354-356 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Сторони по справі: 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, адреса: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Л.О. Левченко