ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 751/8124/25 Суддя (судді) першої інстанції: Яременко І.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
Суддів: Беспалова О.О., Кузьмишиної О.М.,
за участю:
секретаря судового засідання Кузьмука Б.І.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 3 роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Чернігівській області старшого сержанту патрульної поліції в Чернігівській області Кочетова Єгора Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -
В С Т А Н О В И В :
У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Новозаводського районного суду м. Чернігова з адміністративним позовом до старшого сержанта УПП в Чернігівській області Кочетова Єгора Сергійовича, Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову серії ЕНА №5719760 від 14 вересня 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 122 КУпАП.
Позов мотивовано тим, що 14 вересня 2025 року інспектором патрульної поліції, старшим сержантом поліції Кочетовим Є.С. було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП, а саме за паркування транспортного засобу на тротуарі не залишивши для руху пішоходів 2 м, чим порушила п. 15.10.в ПДР. З вказаною постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що на момент вчинення правопорушення, транспортним засобом керувала інша особа, що підтверджується обставинами виклику поліції, а також відсутністю позивача у місті. Вона не є власником транспортного засобу, або його належним користувачем, прибула згодом на прохання власника, щоб перепаркувати автомобіль. Вважає, що відповідач всупереч статті 280 КУпАП України не довів правомірності притягнення її до адміністративної відповідальності, відсутні докази щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 січня 2026 року позов ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 3 роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Чернігівській області старшого сержанта поліції Кочетова Єгора Сергійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволено. Скасовано постанову поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Чернігівській області старшого сержанта поліції Кочетова Єгора Сергійовича серії ЕНА №5719760 від 14.09.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.
Суд дійшов висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення. Відповідачем не доведено факт порушення саме позивачем п. 15.10 (в) Правил дорожнього руху, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів, які б вказували на керування ОСОБА_1 14.09.2025 о 12 год 38 хв у м. Чернігові по вулиці Самострова, 22, транспортним засобом BMW X5, номерний знак НОМЕР_1 , та здійснення саме позивачем стоянки транспортного засобу на тротуарі, не залишивши для руху пішоходів 2 м. Відповідачем жодним належним доказам не підтверджено факту вчинення позивачем зазначеного в оскаржуваній постанові правопорушення, тому суд вважає, що всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України відповідач не довів правомірності своїх дій. 
Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, 2 лютого 2026 року Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу. Просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 січня 2026 року; прийняти нову постанову суду, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 9 березня 2026 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 14 вересня 2025 року о 12:02 год. екіпажем «Вікінг-107» на службовий планшет був отриманий виклик «Порушення ПДР» від заявника гр. ОСОБА_2 , зміст якого полягав у наступному: «За адресою вул. Ігоря Самострова, 22, голова ОСББ «Злагода, 22» повідомив, що водій знову заїхав на зелену зону, БМВ-Х5, д.н.з. НОМЕР_1 . Просить наряд поліції». 
Прибувши за адресою виклику, поліцейські виявили транспортний засіб BMW X5, номерний знак НОМЕР_1 , який був припаркований на тротуарі з частковим заїздом на зелену зону. Перевіривши транспортний засіб за допомогою бази даних ІТС «ІПНП», було встановлено дані власника, ним виявився гр. ОСОБА_3 . Поліцейські зателефонували останньому та повідомили обставини правопорушення. В свою чергу, ОСОБА_3 повідомив, що наразі автомобілем не керує та проінформує водія, що треба прибрати автомобіль. Через деякий час до поліцейських вийшла ОСОБА_1 та повідомила, що їй зателефонував власник та попросив забрати транспортний засіб. Також, на місці події перебував заявник, який повідомив, що позивач не вперше ставить транспортний засіб з порушенням правил дорожнього руху. 
Враховуючи дані обставини поліцейським було прийнято рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП. 
Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №5719760, 14 вересня 2025 року о 12:38 год. у м. Чернігові по вул. Самострова, 22, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом BMWX5, номерний знак НОМЕР_1 , здійснила стоянку на тротуарі, не залишила для руху пішоходів 2 (двох) метрів, чим порушила вимогу п.15.10 (в) ПДР. 
Поліцейськими за допомогою технічного засобу велась відеофіксація обставин справи.
Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції позов задовольнив з підстав недоведеності вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення.
У скарзі апелянт посилається на неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.
Також апелянт вказує на порушення позивачем Правил дорожнього руху, що мало вияв у паркуванні транспортного засобу на тротуарі, не залишивши для руху пішоходів 2 м
Апелянт наголошує на тому, що суд першої інстанції не дослідив пояснень заявника ОСОБА_2 . 
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Положеннями ч.2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (п. 4.1).
У межах спірних правовідносин фактичні обставини справи свідчать про недоведеність вини позивача у скоєнні адміністративного правопорушення.
Так, матеріали справи не містять доказів, на підстав яких відповідач дійшов висновку про належність транспортного засобу BMW X5, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 .
Як вбачається з матеріалів справи та не є спірними, власником транспортного засобу є гр. ОСОБА_3 .
Статтею 279-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.
За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції, інспекторів з паркування у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою кваліфікованого електронного підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних".
Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).
Наведене свідчить про те, що відомості про належного користувача транспортним засобом підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру транспортних засобів. 
Водночас, відповідач не надав відомостей про те, що належним користувачем транспортного засобу BMW X5, номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 .
З наданого відповідачем відеозапису події встановлено, що працівниками поліції по прибуттю за адресою виклику, було виявлено транспортний засіб BMW X5, номерний знак НОМЕР_1 , який був припаркований на тротуарі з частковим заїздом на зелену зону; на місці перебував заявник та мешканці будинків, що розташовані у дворі, які зазначили, що вони є свідками події, просять поліцейських відреагувати на виклик; о 12:46:38 год. на місце виклику підійшла ОСОБА_1 та повідомила, що їй зателефонував власник автомобіля та попросив перепаркувати його, на запитання поліцейського чи вона ставила цей автомобіль, ОСОБА_1 повідомила, що не вона, хто ставив не знає, зараз вона сходить візьме ключі і перепаркує автомобіль. О 12:47:17 год. на запитання працівника поліції чи бачив хтось з присутніх хто саме припаркував даний автомобіль, останні повідомили, що не бачили хто саме паркував автомобіль, але його на постійній основі паркують на цьому місці, не можуть самі відслідкувати водія, наче дівчина на ім`я ОСОБА_4 , просять поліцейських це з`ясувати. Надалі, працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 її права зокрема, ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, проте остання запитує чому штраф буде накладено на неї, повідомляє, що вона не була за кермом, та не є власником автомобіля, на що працівник поліції повідомляє, що свідки вказали, що керувала особа жіночої статі, запитав хто це міг бути, однак остання повідомила, що їй не відомо.
Згідно зі статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Досліджені фактичні обставини справи вказують на те, що належність транспортного засобу BMW X5, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 відповідач визначив на підставі показань свідків про його паркування особою жіночої статті.
Згідно із приміткою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).
Положеннями частини 1 статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу (ч.3 статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення).
На підставі наведеного, покликання апелянта на пояснення заявника ОСОБА_2 , як доказ належності транспортного засобу BMW X5, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , судова колегія відхиляє.
Як вірно наголосив суд першої інстанції, відповідачем не доведено факт порушення саме позивачем пункту 15.10 (в) Правил дорожнього руху, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів, які б вказували на керування ОСОБА_1 14 вересня 2025 року о 12:38 год. у м. Чернігові по вулиці Самострова, 22, транспортним засобом BMW X5, номерний знак НОМЕР_1 , та здійснення саме позивачем стоянки транспортного засобу на тротуарі, не залишивши для руху пішоходів 2 м.
Згідно з ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Юридичний склад адміністративного правопорушення передбачена нормами права сукупність ознак (елементів), за наявності яких те чи інше протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Таку сукупність ознак формують чотири складових елементи: об`єкт, об`єктивна сторона (характеризують зовнішню сторону правопорушення); суб`єкт та суб`єктивна сторона (характеризують внутрішню сторону правопорушення).
Отже, особа може бути притягнуто до адміністративної відповідальності виключно за умови встановлення складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Зі змісту статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення України вбачається, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 229, 243, 313, 315, 317, 319, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд
П О С Т АН О В И В:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.
Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та не може бути оскаржена.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов

О.М. Кузьмишина