Справа № 481/306/26 
Провадж.№ 2/481/356/2026
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
15.04.2026 Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Вжещ С.І.,
за участю секретаря судових засідань Юхименко Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в м. Новий Буг цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
09.03.2026 р. представник ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» директор Наваренко В.І. звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_1 , у якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість за Кредитним договором у розмірі 29677,19 гривень. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» судові витрати, а саме, судовий збір та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9200 гривень.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.05.2019 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем ОСОБА_1 у електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» укладено договір про надання споживчого кредиту №500817143, відповідно до умов якого АТ «АЛЬФА-БАНК» надав відповідачу кредит в сумі 21604,16 грн. на строк 72 місяці на споживчі потреби з відсотковою ставкою 23,00% річних.
АТ «Альфа-Банк» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 20479,91 грн., в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість.
22.02.2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК ФОРТ» укладений договір факторингу, відповідно до умов якого, АТ «АЛЬФА-БАНК» відступило ТОВ «ФК ФОРТ» право вимоги за кредитним договором.
В подальшому, 23.02.2021 року між ТОВ «ФК ФОРТ» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» укладений договір факторингу, відповідно до умов якого права вимоги за кредитним договором перейшли до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС».
Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 15.05.2019, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем.
Згідно детального розрахунку заборгованості станом на 23.02.2021 загальний розмір заборгованості відповідача становить 29677,19 грн., яка складається з тіла кредиту в розмірі 20479,19 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 6029,95 грн.
В силу вимог ст.14 ЦПК України автоматизованою системою документообігу суду 09.03.2026 року визначено головуючу по цій справі суддю Вжещ С.І.
З метою визначення підсудності суддею Вжещ С.І. 12.03.2026 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» було зроблено запит про місце реєстрації ОСОБА_1 .
Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 2450240 від 12.03.2026 року особу ОСОБА_1 не знайдено.
12.03.2026 року в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України суд звернувся до голови Новобузької об`єднаної територіальної громади Баштанського району Миколаївської області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання ОСОБА_1 .
18.03.2026 року судом отримано відповідь про те, що місце проживання гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно наказу № 38-аг від 16.03.2026 року суддя Вжещ С.І. приймала участь у вебінарі-практикумі для суддів місцевих загальних та апеляційних судів 18.03.2026 року.
Згідно наказу № 40-аг від 17.03.2026 року суддя Вжещ С.І. приймала участь у тренінгу для суддів місцевих загальних судів 19.03.2026 року.
Згідно наказу № 31-аг від 25.02.2026 року суддя Вжещ С.І. перебувала у відпустці з 20.03.2026 року по 24.03.2026 року включно.
Згідно наказу № 43-аг від 23.03.2026 року суддя Вжещ С.І. приймала участь у вебінарі для суддів місцевих загальних та апеляційних судів 25.03.2026 року та 26.03.2026 року.
Згідно наказу № 44-аг від 24.03.2026 року суддя Вжещ С.І. приймала участь у тренінгу для суддів місцевих загальних судів 27.03.2026 року.
Ухвалою судді від 30.03.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 15.04.2026 року о 10:30 год.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з позовом останній направив до суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи, у разі неявки відповідача.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Надала суду заяву, в якій просила справу слухати без її участі позовні вимоги визнала. 
Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.
Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Судом встановлено, що 15.05.2019 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту №500817143, відповідно до умов якого АТ «АЛЬФА-БАНК» надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у сумі 21604,16 грн., на споживчі цілі, строком на 72 місяці, з відсотковою ставкою 23,00% річних. 
Договір про надання споживчого кредиту укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», що має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами.
АТ «Альфа банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення договору про надання споживчого кредиту. Відповідач погодився з усіма умовами договору про надання споживчого кредиту. Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачу та він погодився з ним, підписавши його.
15.05.2019 року ОСОБА_1 особисто підписала анкету-заяву про акцент Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк» (Договір).
Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою по рахунку за період з 15.05.2019 року по 22.02.2021 року. АТ «АЛЬФА-БАНК» виконав умови кредитного договору.
22.02.2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК ФОРТ» укладений договір факторингу №1, відповідно до умов якого, АТ «АЛЬФА-БАНК» відступило ТОВ «ФК ФОРТ» право вимоги від відповідача кредитних коштів та відсотків за користування кредитом від 15.05.2019 року, право на одержання яких, належить АТ «АЛЬФА-БАНК», а ТОВ «ФК ФОРТ» набуло право вимоги грошових коштів за договором про надання споживчого кредиту від 15.05.2019 року від відповідача ОСОБА_1 
23.02.2021 року між ТОВ «ФК ФОРТ» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» укладений договір факторингу №01-23-02/21,відповідно до умов якого,ТОВ «ФК ФОРТ» відступило ТОВ ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» право вимоги від відповідача кредитних коштів та відсотків за користування кредитом від 15.05.2019 року, право на одержання яких, належить ТОВ «ФК ФОРТ», а ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло право вимоги грошових коштів за договором про надання споживчого кредиту від 15.05.2019 року від відповідача ОСОБА_1 .
Згідно Витягу з додатку до договору факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021 року Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами фактору ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» перейшло право вимоги заборгованості за кредитним договором №500817143 від 15.05.2019 року, де боржником виступає ОСОБА_1 , загальний розмір заборгованості становить 29677,19 грн., яка складається з тіла кредиту в розмірі 20479,19 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 6029,95 грн.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, заборгованість відповідача ОСОБА_1 станом на 22.02.2021 року становить 29677,19 грн., яка складається з тіла кредиту в розмірі 20479,19 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 6029,95 грн.
Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до змісту ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як слідує із змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Із змісту ст. 512 ЦК України слідує, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Проаналізувавши докази по даній справі, суд вважає, що не виконання відповідачем умов договору про надання кредиту від 15.05.2019 року, порушило право позивача - фактора на повернення кредитних коштів, відсотків за користування кредитними коштами, що підлягає захисту, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по договору про споживчий кредит в розмірі 29677,19 грн.
Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.
Аналіз досліджених судом доказів, наданих позивачем, які є належними, допустимими та достатніми, свідчить про обґрунтованість та доведеність позовних вимог.
Суд, враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, вважає позовні вимоги обґрунтованими та приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача 29677,19 гривень заборгованості за договором про споживчий кредит № 500817143 від 15.05.2019 року.
Що стосується вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат, то суд приходить до наступного висновку.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, які позивач просить стягнути на свою користь з відповідача, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з частиною першою, другою статті 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
За змістом частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 1-3 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.
Згідно ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9200 грн.
На підтвердження понесених витрат та їх розміру до позовної заяви було долучено наступні докази: копію договору про надання правничої допомоги №03-07/24 від 03.07.2024, укладеного між ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» та адвокатом Литвиненко О.І.; акт приймання-передачі наданих послуг № 4 від 02.06.2025 на загальну суму 9200,00 гривень; платіжну інструкцію № 2746 від 10.06.2025.
Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Водночас, суд звертає увагу на наступне.
Верховний Суд у постанові від 17 серпня 2022 року у справі № 580/3324/19 дійшов висновку, що визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Також, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи не тільки те, чи були вони фактично понесені, але і оцінювати їх необхідність та неминучість.
Аналогічний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2023 року у справі № 140/5295/21.
Крім цього, відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі №127/9918/14-ц).
Враховуючи викладене, з урахуванням обставин справи, її складністю та важливістю для сторін, обсягом виконаної адвокатом роботи, наявність сталої судової практики в даній категорії справ, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Відповідач до початку розгляду справи по суті надав суду заяву, в якій повністю визнав позов, а тому необхідно повернути позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 1664 грн., а інші 50 відсотків судового збору, що складає 1664 грн., необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. 142, 206, 258-259, 263-265, 268, 273, 274-279 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість за Кредитним договором у розмірі 29677 (двадцять дев`ять тисяч шістсот сімдесят сім) гривень 19 копійок, яка складається з наступного: 20479 (двадцять тисяч чотириста сімдесят дев`ять) гривень 91 копійки - заборгованість за тілом кредиту; 6029 (шість тисяч двадцять дев`ять) гривень 95 копійок - заборгованість за нарахованими відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» судовий збір у розмірі 1664 (одна тисяча шістсот шістдесят чотири) гривні та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 (три тисячі) гривень.
Повернути Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1664 (одна тисяча шістсот шістдесят чотири) гривні.
Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано.
У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», місцезнаходження за адресою: 03035, м. Київ, пл. Солом`янська, 2, ідентифікаційний код юридичної особи 40340222.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повний текст рішення виготовлено 17.04.2026 року. 

Суддя Вжещ С.І.