П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/12509/25	

Перша інстанція: суддя Бабенко Д.А.,
повний текст судового рішення
складено 14.08.2025, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Димерлія О.О.,
суддів – Шляхтицького О.І., Вербицької Н.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу комунального підприємства «Кіновідеопрокат» Херсонської обласної ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 у справі №420/12509/25 за позовом Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до комунального підприємства «Кіновідеопрокат» Херсонської обласної ради про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені
У С Т А Н О В И В:
24.04.2025 Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просить суд стягнути з комунального підприємства «Кіновідеопрокат» Херсонської обласної ради адміністративно-господарські санкції у розмірі 30985грн. 92коп. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 139грн. 41коп.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що у 2024 році комунальним підприємством «Кіновідеопрокат» Херсонської обласної ради не виконано норматив з працевлаштування осіб з інвалідністю.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 у справі №420/12509/25 позов Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю задоволено повністю.
Присуджено до стягнення з комунального підприємства «Кіновідеопрокат» Херсонської обласної ради на користь Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024 році у розмірі 30985грн. 92коп. та пеню за порушення встановлених законодавством термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 139грн. 41коп.
Приймаючи таке рішення суд першої інстанції виходив із того, що комунальним підприємством «Кіновідеопрокат» Херсонської обласної ради у 2024 році не виконано норматив з працевлаштування осіб з інвалідністю.
Не погодившись із рішенням окружного адміністративного суду комунальним підприємством «Кіновідеопрокат» Херсонської обласної ради подано апеляційну скаргу, у якій з посиланням на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги комунальне підприємство «Кіновідеопрокат» Херсонської обласної ради зазначає, що судом першої інстанції не враховано особливі умови роботи підприємства в умовах воєнного стану та перебування м.Херсон в зоні активних бойових дій. Отже, в силу наявності обставин непереборної сили комунальне підприємство «Кіновідеопрокат» Херсонської обласної ради звільняється від відповідальності. 
У свою чергу, Херсонським обласним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до суду апеляційної інстанції подано відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач вказує, що наведені комунальним підприємством «Кіновідеопрокат» Херсонської обласної ради в апеляційній скарзі доводи є безпідставними.
В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного законодавства, судом апеляційної інстанції установлено наступні обставини. 
Зокрема, згідно із фактичними обставинами справи, Херсонським обласним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю установлено, що комунальним підприємством «Кіновідеопрокат» Херсонської обласної ради не виконано нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2024 рік.
Як стверджує позивач, середньооблікова чисельність штатних працівників, які працювали у комунальному підприємстві «Кіновідеопрокат» Херсонської обласної ради у 2024 році склала 12 осіб, а тому норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю складає 1 особа. 
Натомість, у 2024 році середньооблікова чисельність штатних працівників комунального підприємства «Кіновідеопрокат» Херсонської обласної ради, яким установлено інвалідність становить 0 осіб, що є меншим ніж установлено нормативом. 
З урахуванням чого, Херсонським обласним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю сформовано розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю. 
Відповідно до вказаного розрахунку, середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу за рік – 12 осіб, середньооблікова чисельність штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність – 0 осіб, норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю – 1 особа, фонд оплати праці штатних працівників 743662грн. 11коп., середня річна заробітна плата штатного працівника 61971грн. 84коп., кількість робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайнятих особами з інвалідністю для роботодавців, у яких працює 26 осіб і більше – 0 осіб, сума коштів адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю склала 30985грн. 92коп.
Апеляційним судом з`ясовано, що такий розрахунок Херсонським обласним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю скеровано на адресу комунального підприємства «Кіновідеопрокат» Херсонської обласної ради.
Колегією суддів також установлено, що за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю за 2024 рік комунальному підприємству «Кіновідеопрокат» Херсонської обласної ради нараховано пеню в розмірі 139грн. 41коп.
У зв`язку з тим, що суму адміністративно-господарських санкцій та пені комунальним підприємством «Кіновідеопрокат» Херсонської обласної ради добровільно сплачено не було Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулось до суду з даним позовом. 
Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні визначено Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», який гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.
Частинами першою та третьою статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено, що забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.
Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За змістом статті 18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. 
Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.
Згідно із частини 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.
Вищенаведеною нормою визначено підстави для звільнення від відповідальності, як за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання (за що встановлено відповідальність у вигляді відшкодування збитків, штрафні санкції, або оперативно-господарські санкції), так і за порушення правил здійснення господарської діяльності (за що встановлено відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій).
Так, суб`єкт господарювання звільняється від відповідальності, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності (тобто від адміністративно-господарських санкцій), якщо доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення правопорушення.
Згідно із пунктом 4 частини 3 статті 50 Закону України "Про зайнятість населення" роботодавці зобов`язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про:
- попит на робочу силу (вакансії);
- заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання не пізніше ніж за два місяці до вивільнення (не пізніше ніж за 30 календарних днів до вивільнення у разі звільнення державних службовців відповідно до пунктів 1 та 1-1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу"). 
На виконання приписів пункту 4 частини 3 статті 50 Закону України "Про зайнятість населення" Міністерством економіки України видано наказ № 827-22 від 12.04.2022, яким затверджено Порядок подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)". 
В контексті положень Закону України "Про зайнятість населення" та Порядку подання форми звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" на роботодавців покладено обов`язок подавати до відповідного центру зайнятості звітність форми № 3-ПН лише за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) з дня виникнення в нього потреби в підборі працівників та/або з дати відкриття вакансії, але не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення нового робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником. 
Із системного аналізу вищезазначених законодавчих приписів убачається, що законодавцем чітко визначено обов`язок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю: 
- виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця;
- створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації;
- забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством;
- надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю.
Як установлено судом апеляційної інстанції, середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу за звітний 2024 рік комунального підприємства «Кіновідеопрокат» Херсонської обласної ради становила 12 осіб.
У зв`язку з чим, норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю складає 1 особа.
Натомість, як установлено апеляційним судом, у межах спірного періоду середньооблікова чисельність штатних працівників комунального підприємства «Кіновідеопрокат» Херсонської обласної ради, яким відповідно до чинного законодавства установлено інвалідність становить 0 осіб, тобто менше ніж установлено нормативом. 
Отже, апеляційний адміністративний суд зазначає, що в спірних правовідносинах у комунального підприємства «Кіновідеопрокат» Херсонської обласної ради наявний склад правопорушення, за вчинення якого Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» передбачено застосування адміністративно-господарських санкцій та пені, у зв`язку з чим позовна заява Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю є цілком обґрунтованою та підлягає задоволенню.
При цьому, суд апеляційної інстанції відхиляє довід скаржника про те, що в силу наявності обставин непереборної сили (робота підприємства в умовах воєнного стану та перебування м.Херсон в зоні активних бойових дій) комунальне підприємство «Кіновідеопрокат» Херсонської обласної ради звільняється від відповідальності, оскільки відповідачем жодним чином не обґрунтовано, яким чином така обставина вплинула на можливість створення робочого місця для працевлаштування особи з інвалідністю та подання до територіального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформації про попит на робочу силу (вакансії) особи з інвалідністю (звітність форми №3-ПН).
Обов`язок підприємства щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком підбирати і працевлаштовувати таких осіб на створені робочі місця.
Такий обов`язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в частині першій статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».
На підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, покладається обов`язок самостійного працевлаштування інвалідів шляхом створення відповідних робочих місць та інформування про таку кількість створених робочих місць органів працевлаштування. У свою чергу, закон не покладає на вказаних суб`єктів господарювання обов`язку із здійснення самостійного пошуку працівників – осіб з інвалідністю.
Підприємство не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, якщо воно вжило необхідних заходів по створенню для них робочих місць, зокрема, створило робочі місця для таких осіб та своєчасно, достовірно, в повному обсязі проінформувало відповідні установи, але фактично не працевлаштувало особу з інвалідністю з причин незалежних від нього: відсутність осіб з інвалідністю, їх відмова від працевлаштування на підприємство, бездіяльність державних установ, які повинні сприяти працевлаштуванню осіб з інвалідністю.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 02.05.2018 у справі № 804/8007/16, від 26.06.2018 у справі № 806/1368/17, від 13.05.2021 у справі № 260/554/19, від 08.03.2023 у справі № 320/2609/19.
Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи комунального підприємства «Кіновідеопрокат» Херсонської обласної ради.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.
З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу комунальне підприємство «Кіновідеопрокат» Херсонської обласної ради залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 у справі №420/12509/25 за позовом Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до комунального підприємства «Кіновідеопрокат» Херсонської обласної ради про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	О.І. Шляхтицький   Н.В. Вербицька