Справа №317/5620/25
№ 3/317/24/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року         м. Запоріжжя

Суддя Запорізького районного суду Запорізької області Ачкасов О.М., розглянувши матеріал, який надійшов з Відділу поліції №6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 
за ч. 1 ст. 130 КпАП України, 

ВСТАНОВИВ:

27.10.2025 р. о 14 год. 28 хвл., ОСОБА_1 , по вул.Соборній (Тельмана), 22, в смт.Кушугум, Запорізького району, Запорізької області, керував транспортним засобом- AUDI A3, номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме на нагрудну бодікамеру 5 та 2, від керування транспортним засобом відсторонений шляхом парковки без порушення ПДР, чим порушив п.п. 2.5 Правил дорожнього руху України. 
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи, від його захисника – адвоката Ляшенко О.С. надійшло клопотання, у якому вона просила суд закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КпАП України,оскільки вважає, що з оглянутого у судовому засіданні відеозапису не вбачається наявність ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , на ньому лише є пропозиція пройти огляд. Зазначила, що поведінка ОСОБА_1 є адекватною та не давала будь-яких об`єктивних підстав для висновку про наявність ознак наркотичного сп`яніння, які не були озвучені працівниками поліції, вважає що зафіксовані події викликають сумнів щодо обставин виявлення працівником патрульної поліції не реагування очей водія на світло, оскільки відповідні дії патрульним не проводились, тобто працівники поліції не дотримались вимог чинного законодавства та зазначила, що відмова від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння повинна бути зафіксована в присутності двох свідків. Крім того, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду у медичному закладі, лише хотів поїхати до медичної установи на своєму транспортному засобу, оскільки в автомобілі перебували його родичі, а на вулиці йшов дощ, тому вважає що дії працівників поліції носять формалістичний порядок фіксування відмови особи від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, тому вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, тому просила закрити провадження у справі. 
Суддя, розглянувши матеріали справи, клопотання захисника  ОСОБА_1 – адвоката Ляшенко О.С., вважає, що вина  ОСОБА_1 повністю  підтверджується матеріалами справи, а саме:  протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №495588 від 27.10.2025 р., довідкою щодо повторності скоєного правопорушення, отримання посвідчення водія та належності транспортного засобу, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,  постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6028071 від 27.10.2025 р. за ст.121 ч.5 КпАП України, відеозаписом з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився проїхати з поліцейськими до медичної установи для проходження огляду на стан сп`яніння, поводив себе зухвало, сперечався з поліцейськими, що підтверджує його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КпАП України. 
У даному випадку, з огляду на положення ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права, також вважаю за потрібне звернути увагу на наступне рішення.
Так, по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
ОСОБА_1 , як водій, керуючи джерелом підвищеної небезпеки з ознаками наркотичного сп`яніння, усвідомлював, що це заборонено законом та становить небезпеку для оточуючих.
Доводи, викладені захисником  ОСОБА_1  – адвокатом Ляшенко О.С.,  у клопотанні, суддя вважає необґрунтованими, вони спростовуються матеріалами справи та оглянутим у судовому засіданні відеозаписом, тому суд оцінює критично викладені доводи захисника та вважає намаганням  ОСОБА_1  уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, тому у задоволенні клопотання захисника про закриття провадження у справі, необхідно відмовити
Отже, враховуючи вищевикладене, суддя вважає, що ОСОБА_1 , необхідно визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КпАП України.
При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини.
Відповідно до ст. 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.
Враховуючи вимоги ст. 33 КУпАП, суддя приходить до висновку про необхідність накладення на правопорушника стягнення, у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» потрібно стягнути з  ОСОБА_1    судовий збір у розмірі 665,60 (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок) грн. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 38, 40-1, 130 ч. 1, 283, 284, 287, 289 КпАП України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КпАП України та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Кошти перерахувати: отримувач: ГУК у Зап. обл/Запорізька обл/21081300, код отримувача: 37941997, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП),
рахунок: UA 708999980313000149000008001, код класифікації доходів бюджету 21081300, «Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху».
Якщо впродовж п`ятнадцяти днів правопорушником не буде сплачена сума стягнутого штрафу, з правопорушника буде стягнуто подвійний розмір штрафу, відповідно до ст. 308 КпАП України. 
Стягнути з ОСОБА_1 , на користь держави, отримувач коштів:  ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA 908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, – судовий збір у розмірі 665,60 (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок) грн. 
Постанова суду набирає законної чинності після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.
Постанова суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду впродовж десяти днів з моменту її постановлення.

Суддя:          О.М. Ачкасов