ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/2911/25	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Ємельянової О.О. 
при секретарі судового засідання Шаповаловій Д.С.
розглянувши в порядку загального позовного провадження справу 
за позовом 	Заступника керівника Київської окружної прокуратури міста Харкова (вул. Сумська, 76, м. Харків, 61002) в інтересах держави в особі позивач Харківської міської ради (м-н. Конституції, буд. 7, м. Харків, 61003) ,  Київська окружна прокуратура міста Харкова  	
до 	Товариства з обмеженою відповідальністю “Підприємство АРЄС” (вул. Культури, буд. 20-В, м. Харків, 61058) 3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Товариство з обмеженою відповідальністю “КРУГ 2” (вул. Академіка Проскури, 5-Ж, м. Харків, 61085) 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Фізична особа - підприємець Ерліхман Євген Віталійович ( АДРЕСА_1 ) 	
про	витребування приміщень	
за участю представників сторін:
позивача: не з`явився;
відповідача: Дзюба І.М.;
прокурора: Ткаченко К.О.;
3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю “КРУГ 2”: не з`явився;
3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фізична особа - підприємець Ерліхман Євген Віталійович: не з`явився. 

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Київської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі позивач Харківської міської ради звернувся до Господарського суду Харківської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство АРЄС» про витребування у відповідача на користь Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради нежитлових приміщень 1-го поверху № 6, 7, 8, 9 загальною площею 21,8 кв.м. в літ. «А-1» у м. Харкові по вул. Академіка Проскури, 5-Ж (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1307887463101) та нежитлові приміщення 1-го поверху № 1, 2, 3, 4, 5 загальною площею 39,5 кв.м. в літ. «А-1» у м. Харкові по вул. Академіка Проскури, 5- Ж (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1308736163101), які зареєстровані на праві власності за відповідачем як нежитлова будівля літ. "А-1" загальною площею 61,3 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Академіка Проскури, 5-Ж (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1952450563101).
Також до стягнення заявлені судові витрати.
Ухвалою суду від 25.08.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 17 вересня 2025 року о 13:00 год. Залучено до участі у справі у якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Товариство з обмеженою відповідальністю «КРУГ 2». Залучено до участі у справі у якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Фізичну особу - підприємця Ерліхмана Євгена Віталійовича.
Разом із позовною заявою, прокурором надано до суду заяву про забезпечення позову.
Ухвалою суду від 25.08.2025 року заяву заступника керівника Київської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі позивач Харківської міської ради про забезпечення позову – задоволено. Накладено арешт (із забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії) на об`єкт нерухомого майна, право власності на який на теперішній час зареєстроване за Товариством з обмеженою відповідальністю «Підприємство АРЄС» а саме: - нежитлову будівлю літ. "А-1" загальною площею 61,3 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Академіка Проскури, 5-Ж (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1952450563101). 
28.08.2026 року від прокурора через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. № 19769/25).
02.09.2025 року від прокурора через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. № 20077/25).
09.09.2025 року від прокурора через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 20619/25).
10.09.2025 року від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 20709/25).
10.09.2025 року від відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. № 20711/25) про залишення позову без руху на підставі частини 11 статті 176 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвалою суду від 15.09.2025 року відзив (вх. № 20709/25 від 10.09.2025 року) на позовну заяву та додані до нього документи повернуто відповідачу без розгляду. Клопотання (вх. № 20711/25 від 10.09.2025 року) про залишення позову без руху на підставі частини 11 статті 176 Господарського процесуального кодексу України та додані до нього документи повернуто відповідачу без розгляду. Також, судом було роз`яснено відповідачу та представнику, що оскільки відзив на позовну заяву (вх. № 20709/25 від 10.09.2025 року), клопотання (вх. № 20711/25 від 10.09.2025 року) про залишення позову без руху на підставі частини 11 статті 176 Господарського процесуального кодексу України та додані до них документи були подані до Господарського суду Харківської області в електронному вигляді, суд не здійснює повернення роздрукованих документів у паперовому вигляді.
17.09.2025 року від прокурора через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 21478/25).
Ухвалою суду від 17.09.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом у зв`язку із оголошенням станом на час розгляду справи у м. Харкові тривоги, та у зв`язку із реальною загрозою життю, здоров`ю та безпеці учасників справи, працівників апарату суду та суддів, задля збереження безпеки учасників судового процесу та працівників суду, судом задоволено усне клопотання відповідача про забезпечення безпечного місця, у зв`язку із чим, судом у підготовчому засіданні оголошено перерву до 15 жовтня 2025 року о(б) 13:45 год.
22.09.2025 року від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 21746/25).
22.09.2025 року від відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. № 21750/25) про продовження строків на подання відзиву на позовну заяву, у якому останній, просить суд, продовжити Товариству з обмеженою відповідальністю «Підприємство АРЄС» процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву до 19.09.2025 року включно та долучити відзив до матеріалів справи № 922/2911/25.
22.09.2025 року від відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. № 21755/25) про залишення позову без руху.
15.10.2025 року від прокурора через канцелярію суду надійшли заперечення (вх. 23921) на клопотання відповідача щодо залишення позову без руху.
15.10.2025 року від прокурора через канцелярію суду надійшли заперечення (вх. №23984/25).
15.10.2025 року від прокурора через канцелярію суду надійшло клопотання про долучення документів (вх. № 23987/25).
Ухвалою суду від 15.10.2025 року відмовлено у клопотанні відповідача (вх. № 21750/25 від 22.09.2025 року) про продовження строків на подання відзиву. Відзив (вх. № 21746/25 від 22.09.2025 року) повернуто без розгляду. Також, судом було роз`яснено відповідачу та його представнику, що оскільки відзив та додані до неї документи було подано до Господарського суду Харківської області в електронному вигляді, суд не здійснює повернення роздрукованих документів у паперовому вигляді.
Ухвалою суду від 15.10.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом відповідно до вимог частини 3 статті 177 Господарського процесуального кодексу України за власної ініціативи продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів.
15.10.2025 року присутній у підготовчому засіданні представник відповідача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення із наданими прокурором 15.10.2025 року до суду клопотання та документами.
Ухвалою суду від 15.10.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.
Ухвалою суду від 15.10.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом відкладено розгляд клопотання відповідача (вх. № 21755/25 від 22.09.2025 року) про залишення позову без руху.
Ухвалою суду від 15.10.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом у підготовчому засіданні оголошено перерву до 19 листопада 2025 року о(б) 14:15 год.
19.11.2025 року від відповідача через канцелярію суду надійшли пояснення (вх. № 26895/25).
Ухвалою суду від 19.11.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом враховуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод для забезпечення правильного та своєчасного розгляду справи, з метою забезпечення права кожного із учасника у даній справі на належний судовий захист, прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі по суті спору, продовжено строк підготовчого засідання у справі відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та здійснити розгляд справи в продовж розумного строку.
Ухвалою суду від 19.11.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом у підготовчому засідання оголошено перерву до 03 грудня 2025 року о(б) 11:00 год.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 02.12.2025 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство АРЄС» залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Харківської області від 15.10.2025 у справі №922/2911/25 залишено без змін.

Ухвалою суду від 03.12.2025 року клопотання відповідача (вх. № 21755 від 22.09.2025 року) про залишення позову без руху на підставі частини 11 статті 176 Господарського процесуального кодексу України - задоволено. Позовну заяву Заступника керівника Київської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі позивач Харківської міської ради у справі № 922/2911/25 залишено без руху. 
18.12.2025 року від прокурора через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 29689/25).
19.12.2025 року від відповідача через канцелярію суду надійшли заперечення (вх. № 29824/25) на заяву (у прядку статей 42, 53,174 Господарського процесуального кодексу України) від 18.12.2025 року.
Ухвалою суду від 22.12.2025 року продовжено розгляд справи № 922/2911/25. Підготовче засідання у справі призначено на "24" грудня 2025 р. о(б) 13:00 год. У задоволенні клопотання відповідача викладеного у наданій до суду заяві (вх. № 29824/25 від 19.12.2025 року) - відмовлено.
Ухвалою суду від 24.12.2025 року знято з розгляду справу № 922/2911/25 у зв`язку із відсутністю електропостачання у приміщення суду, та призначити судове засідання у справі на "29" грудня 2025 р. о(б) 12:30 год. Доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання є обов`язковою.
24.12.2025 року від Товариства з обмеженою відповідальністю “Підприємство АРЄС” через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 30198/25 від 24.12.2025 року) про відвід судді Господарського суду Харківської області Ємельянової Ольги Олександрівни.
Ухвалою суду від 24.12.2025 року заявлений Товариством з обмеженою відповідальністю “Підприємство АРЄС” відвід судді Ємельянової О.О. (заява вх. № 30198/25 від 24.12.2025 року) визнано необґрунтованим. Передано справу № 922/2911/25 для вирішення питання про відвід судді у порядку, встановленому статтею 32 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвалою суду від 25.12.2025 року відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство АРЄС" про відвід судді Ємельянової О.О. у справі № 922/2911/25. Матеріали справи № 922/2911/25 повернуто раніше визначеному складу суду для подальшого розгляду.
26.12.2025 року від прокурора через канцелярію суду надійшли заперечення (вх. № 30335).
29.12.2025 року від прокурора через канцелярію суду надійшла заява про долучення документів у підтвердження повноважень представника.
Ухвалою суду від 29.12.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом вищевказані документи, судом враховуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод для забезпечення правильного та своєчасного розгляду справи, господарський продовжено строк такого розгляду, та постановлено здійснити розгляд справи в продовж розумного строку, закрито підготовче провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 14 січня 2025 року о(б) 11:00 год.
Ухвалою суду від 14.01.2026 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом з розгляду справи по суті оголошено перерву до 21 січня 2026 року о(б) 13:00 год.
21.01.2026 року від відповідача через канцелярію суду надійшли тези у судових дебатах (вх. № 1697/26).
Ухвалою суду від 21.01.2026 року, яку занесено до протоколу судового засідання, у зв`язку із оголошенням станом на час розгляду справи у м. Харкові повітряної тривоги, у зв`язку із реальною загрозою життю, здоров`ю та безпеці учасників справи, працівників апарату суду та суддів, збереження безпеки учасників судового процесу та працівників суду, судом з розгляду справи по суті оголошено перерву на 11 лютого 2026 року о(б) 13:40 год.
10.02.2026 року від відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. № 3304/26) про долучення доказів у справі.
Ухвалою суду від 11.02.2026 року клопотання (вх. № 3304/26 від 10.02.2026 року) повернуто без розгляду.
Присутній у судовому засіданні з розгляду справи по суті 11.02.2026 року уповноважений представник відповідача надав усні заперечення проти позовних вимог, та просив суд, відмовити у задоволенні позову.
Присутній у судовому засіданні 11.02.2026 року з розгляду справи по суті прокурор просив суд, позов задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою суду від 11.02.2026 року, яку занесено до протоколу судового засідання, суд у судовому засіданні 11.02.2026 року перейшов до стадії ухвалення судового рішення, у зв`язку із чим, повідомлено стороні рішення скорочене (вступну та резолютивну) його частини буде оголошено 11 лютого 2026 року о(б) 16:00 год.
Ухвалою суду від 11.02.2026 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом було оголошено перерву у зв`язку із знаходженням над м. Харків під час розгляду справи дронів - ланцет, що становить реальну загрозу життю, здоров`ю та безпеці учасників справи, працівників апарату суду та суддів, збереження безпеки учасників судового процесу та працівників суду, з проголошення рішення скорочене (вступну та резолютивну) його частини оголошено перерву до 11 лютого 2026 року о(б) 16:30 год.
У судове засідання 11.02.2026 року після оголошення перерви з`явились прокурор та уповноважений представник відповідача.
Уповноважені представники позивача, 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю “КРУГ 2” та
3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Фізичної особи - підприємця Ерліхмана Євгена Віталійовича не з`явилися.
У судовому засіданні 11.02.2026 року судом було оголошено рішення (скорочене) вступну та резолютивну частини.
Як зазначає прокурор, Київською окружною прокуратурою м. Харкова встановлено факт порушення законодавства у сфері володіння, користування та розпорядження комунальним майном, а саме:
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 31.08.2020 року у справі №922/2934/19, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 13.04.2021 року, задоволено позов Харківської місцевої прокуратури № 2 (наразі – Київська окружна прокуратура м. Харкова) в інтересах держави до Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та фізичною особою - підприємцем Ерліхмана Є.В. Визнано незаконним та скасовано пункт 28 додатку 1 рішення 14 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова» від 20.09.2017 року № 757/17. Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 23.01.2018 року № 5539-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та Фізичною особою - підприємцем Ерліхманом Є.В., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саутенко Н.В. і зареєстрований у реєстрі за № 208. Зобов`язано фізичну особу - підприємця Ерліхмана Є.В. повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради нежитлові приміщення 1-го поверху № 1, 2, 3, 4, 5, загальною площею 39,5 кв.м, розташовані у будинку літ. «А-1» за адресою: м. Харків, вул. Ак. Проскури, 5-Ж.
Також, прокурор зазначає, що рішенням Господарського суду Харківської області від 28.10.2020 року у справі № 922/2932/19, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 13.07.2021 року, задоволено позов Харківської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави до Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Фізичною особою - підприємцем Ерліхмана Є.В. Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових будівель від 23.01.2018 року № 5538-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та фізичною особою - підприємцем Ерліхманом Є.В., посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Саутенко Н.В. і зареєстрований в реєстрі за № 210. Зобов`язано Фізичну особу - підприємця Ерліхмана Є.В. повернути на користь територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради нежитлові приміщення 1-го поверху № 6,7,8,9, загальною площею 21,8 кв.м, розташовані в будинку літ. «А-1» за адресою: м. Харків, вул. Ак. Проскури, 5-Ж. 
У подальшому, постановою Верховного Суду від 16.10.2024 касаційні скарги Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради задоволено частково, постанову Східного апеляційного господарського суду від 13.07.2021 та рішення Господарського суду Харківської області від 28.10.2020 року у справі № 922/2932/19 скасовано в частині задоволення позовної вимоги прокурора про визнання незаконним і скасування пункту 5 додатку 1 до рішення Харківської міської ради «Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова» від 20.09.2017 року № 757/17 та ухвалено у цій частині нове рішення, яким у задоволені позову відмовлено. У решті постанову Східного апеляційного господарського суду від 13.07.2021 року та рішення Господарського суду Харківської області від 28.10.2020 року залишено без змін. Поновлено дію та виконання рішення Господарського суду Харківської області від 28.10.2020 року у справі №922/2932/19 у частині, залишеній без змін.
Задовольняючи позовні вимоги прокурора у вищевказаних справах суди дійшли висновків, що приватизація спірного нерухомого майна, яке є комунальною власністю Харківської міської територіальної громади, відбулася без проведення аукціону або конкурсу, тобто з порушенням процедури, передбаченої Законом України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», оскільки під час оренди зазначених нежитлових приміщень орендар, фізичною особою - підприємцем Ерліхман Є.В., не здійснював їх поліпшення в розмірі, не менш як 25 відсотків ринкової вартості цих приміщень. Отже, нежитлові приміщення за адресою: м. Харків, вул. Ак. Проскури, 5-Ж відчужені з комунальної власності міста шляхом їх викупу орендарем, фізичною осбою - підприємцем Ерліхманом Є.В., у позаконкурентний спосіб, за відсутності невід`ємних поліпшень орендованого майна в розмірі не менш як 25 відсотків його ринкової вартості.
Також, прокурор зазначає, що вивченням актуальної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено що Ерліхман Є.В. під час судового розгляду у справах №№ 922/2932/19 та 922/2934/19 об`єднав приміщення по вул. Ак. Проскури, 5-Ж площею 39,5 кв.м. з приміщеннями по вул. Ак. Проскури, 5-Ж площею 21,8 кв. метрів. 
Так, згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «АРХІЛАІН» від 05.09.2019 року № 132000001279 на ім`я Ерліхмана Є.В., нежитлові приміщення, а сме:
- 1-го поверху № 6, 7, 8, 9 загальною площею 21,8 кв.м. в літ. «А-1» у АДРЕСА_2 , що належать Ерліхману Є.В. на підставі договору купівлі-продажу від 23.01.2018 року № 210, акта прийому-передачі, виданого Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, серія та номер 5538-В-С від 08.02.2018, 
- 1-го поверху № 1, 2, 3, 4, 5 загальною площею 39,5 кв.м. в літ. «А-1» у АДРЕСА_2 , що належать Ерліхману Є.В. на підставі договору купівлі-продажу від 23.01.2018 № 208, акта прийому-передачі, виданого Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, серія та номер 5539-В-С від 06.02.2018, в цілому складають будівлю літ. «А-1». 
В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вказані об`єкти нерухомості мали окремі реєстраційні номери: № 1307887463101 (приміщення площею 21,8 кв.м.) та №1308736163101 (приміщення площею 39,5 кв.м.). 
У подальшому, на підставі заяви ОСОБА_1 вже під час розгляду справ судом першої інстанції, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим С.Д. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 49498541 від 04.11.2019 року, на підставі якого за Ерліхманом Є.В. зареєстровано право приватної власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 61,3 кв.м, розташовану по АДРЕСА_2 , та відкрито розділ у Реєстрі та реєстраційну справу на об`єднаний об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1952450563101, та у зв`язку із об`єднанням приміщень приватним нотаріусом ХМНО Клопотовим С.Д. прийнято рішення за № 49499016 від 04.11.2019 року про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційних справ за номерами 1307887463101, 1308736163101. 
В подальшому, за твердженнями прокурора, згідно з актом приймання-передачі нерухомого майна від 27.03.2020 ОСОБА_1 як учасник Товариства з обмеженою відповідальністю «КРУГ 2» з метою уникнення відповідальності за незаконне набуття майна вніс до статутного капіталу Товариства вищевказану нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 61,3 кв.метрів. 
У подальшому, за договором купівлі-продажу від 21.05.2021 року № 903 вказану будівлю ТОВ «КРУГ 2» відчужено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство АРЄС».
За твердженнями прокурора, згідно з наявною в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформацією, право власності на вказане нерухоме майно на теперішній час зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Підприємство АРЄС».
Вказані дії з нерухомим майном по АДРЕСА_2 унеможливили виконання судових рішень у справах №№ 922/2932/19 та 922/2934/19 в частині повернення нежитлових приміщень по вул. Ак. Проскури, 5-Ж у місті Харкові територіальній громаді.
Як зазначає прокурор, вказані правочини та реєстраційні дії зі спірним нерухомим майном відбувались протягом 2019 - 2021 років у період розгляду судових спорів щодо цього майна в межах справ №№ 922/2932/19 та 922/2934/19, під час яких вирішувалось, у тому числі, питання про повернення зазначених нежитлових приміщень територіальній громаді, отже на думку останнього, волі територіальної громади на об`єднання нежитлових приміщень по вул. Ак. Проскури, 5-Ж у м. Харкові, їх внесення до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «КРУГ 2» та подальше відчуження на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство АРЄС» не було, будь-які рішення Харківської міської ради (її виконавчих органів) щодо надання згоди на вчинення перелічених дій зі спірним нерухомим майном відсутні, міська рада та її виконавчих органи не були сторонами перелічених вище правочинів, отже як зазначає прокурор, відповідач є недобросовісним набувачем спірного майна. 
При цьому, обставини недобросовісного набуття спірних приміщень відповідачем, підтверджуються тим, що укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.05.2021 року № 903 між Товариством з обмеженою відповідальністю «КРУГ 2» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Підприємство АРЄС» відбулося після задоволення господарськими судами позовів прокурора про повернення нежитлових приміщень територіальній громаді (справи №№ 922/2932/19 і 922/2934/19). Отже, відповідач, проявивши розумну обачність, міг перевірити наявну інформацію про судові рішення щодо спірного майна в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
При цьому, за даними ЄДРПОУ та Clarity Project, станом на час укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.05.2021 року № 903 кінцевими бенефіціарними власниками Товариства з обмеженою відповідальністю «КРУГ 2» були ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
У свою чергу, ОСОБА_2 , як станом на час укладення договору купівлі-продажу від 21.05.2021 року, так і на теперішній час є кінцевим бенефіціарним власником Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «АРЄС», вказане на думку прокурора свідчить про те, що ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «КРУГ 2» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Підприємство АРЄС» є пов`язаними особами, а відповідач, будучи пов`язаною особою з першим набувачем фізичною особою - підприємцем Ерліхманом Є.В., а також перевіряючи дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного державного реєстру судових рішень, не міг не бачити, що аукціон щодо продажу спірного майна не проводився, оскільки як підставу набуття права власності фізичною особою - підприємцем Ерліхмана Є.В. на це майно зазначено виключно договір купівлі-продажу, а тому Товариство з обмеженою відповідальністю «Підприємство АРЄС» не могло не розуміти, що у спірних нежитлових приміщеннях жодних поліпшень не проводилося, відтак, спірне майно приватизовано у незаконний спосіб - шляхом його викупу орендарем, а не на аукціоні. 
Також, прокурор зазначає, що спірне нерухоме майно продано Товариством з обмеженою відповідальністю «КРУГ 2» згідно з договором купівлі-продажу від 21.05.2021 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Підприємство АРЄС» за заниженою вартістю – 170 000,00 тис. грн. Водночас, згідно електронної довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 08.08.2025 року, зробленої за допомогою модулю Єдиної бази даних звітів про оцінку Фонду державного майна України, розміщеної за посиланням https://evaluation.spfu.gov.ua, вартість нежитлової будівлі літ. «А-1» за адресою: м. Харків, вул. Ак. Проскури, 5-Ж складає 1 568 716,67 грн. Враховуючи викладене, волі власника, Харківської міської територіальної громади, на їх відчуження не було, а відповідач незаконно набув право власності на майно територіальної громади, а отже є підстави для витребування спірних нежитлових приміщень на користь Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України.
Вказані обставини, стали причиною звернення прокурора із відповідним позовом до суду.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.
За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (стаття 16 Цивільного кодексу України).
При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.
Як вбачається із матеріалів справи, та про було встановлено рішенням суду від 28.10.2020 року у справі № 922/2932/19 залишеного без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 13.07.2021 року позов прокурора задоволено. Визнано незаконним та скасовано пункт 5 додатку 1 до рішення 14 сесії Харківської міської ради 7 скликання “Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова” від 20.09.2017 № 757/17. Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових будівель від 23.01.2018 №5538-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та ФОП Ерліхманом Євгеном Віталійовичем, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саутенко Н.В. і зареєстрований в реєстрі за №210. Зобов`язано повернути ФОП Ерліхмана Євгена Віталійовича на користь територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради нежитлові приміщення 1-го поверху № 6,7,8,9, загальною площею 21,8 кв.м., розташовані в будинку літ. “А-1” за адресою: м. Харків, вулиця Академіка Проскури, 5-Ж.
При цьому у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.10.2024 року у справі № 922/2932/19 зокрема щодо нежитлових приміщень встановлено, що матеріали справи не містять доказів здійснення ФОП Ерліхманом Є.В. як орендарем спірних нежитлових приміщень будь-яких поліпшень орендованого ним майна за договором оренди, внаслідок чого дійшов висновку, що оспорюваний пункт додатку до рішення Харківської міської ради про проведення приватизації орендованого майна шляхом викупу не відповідає вимогам чинного законодавства про приватизацію, а саме положенням статей 11, 18-2 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», та встановлені обставини щодо відсутності доказів здійснення ФОП Ерліхманом Є.В. невід`ємних поліпшень орендованого майна, та враховуючи висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.01.2021 у справі № 922/623/20, суд апеляційної дійшов обґрунтованого висновку про порушення відповідачами вимог Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» при проведенні приватизації спірного нерухомого майна.
У зв`язку із чим, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.10.2024 року у справі № 922/2932/19 касаційні скарги Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради задоволено частково. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 13.07.2021 року та рішення Господарського суду Харківської області від 28.10.2020 року у справі № 922/2932/19 скасувано в частині задоволення позовної вимоги Заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 про визнання незаконним і скасування пункту 5 додатку 1 до рішення 14 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова» від 20.09.2017 року № 757/17 та ухвалити в цій частині нове рішення. У задоволенні позову Заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 у частині визнання незаконним і скасування пункту 5 додатку 1 до рішення 14 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова» від 20.09.2017 року № 757/17 відмовлено. У решті постанову Східного апеляційного господарського суду від 13.07.2021 року та рішення Господарського суду Харківської області від 28.10.2020 року у справі № 922/2932/19 залишено без змін.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 31.08.2020 року у справі 922/2934/19, залишеною без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.04.2021 року апеляційну скаргу прокуратури Харківської області задоволено. Рішення господарського суду Харківської області від 16.03.2020 у справі №922/2934/19 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано пункт 28 додатку 1 рішення 14 сесії Харківської міської ради 7 скликання “Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова” від 20.09.2017 №757/17. Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 23.01.2018 №5539-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та ФОП Єрліхманом Євгеном Віталійовичем, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саутенко Н.В. і зареєстрований у реєстрі за №208. Зобов`язано ФОП Єрліхмана Євгена Віталійовича повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради нежитлові приміщення 1-го поверху №1, 2, 3, 4, 5, загальною площею 39,5 кв.м, розташовані у будинку літ.«А-1» за адресою: м.Харків, вул.Академіка Проскури, 5-Ж.
При цьому, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.04.2021 року у справі 922/2934/19 зокрема встановив, що у справі № 922/2934/19 судом апеляційної інстанції встановлено обставини порушення органами місцевого самоврядування умов та порядку приватизації, а також наявність протиправної поведінки самого покупця, який за відсутності у нього законодавчо встановлених підстав для приватизації майна шляхом викупу у зв`язку з нездійсненням ним поліпшень майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, уклав із органом місцевого самоврядування угоду про викуп, що свідчить про недобросовісність дій орендаря. Отже, позбавлення такої особи майна не суперечитиме принципам, встановленим статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки такі наслідки обумовлені протиправною поведінкою самого набувача майна. Повернення у власність територіальної громади майна (приміщення), незаконно відчуженого (шляхом викупу) фізичній особі органом місцевого самоврядування переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів у тому, щоби таке відчуження відбувалося у передбачений чинним законодавством спосіб та сприяло досягненню максимального економічного ефекту від продажу об`єкта комунальної власності.
Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З вищевикладеного слідує, що обставини щодо не наявністі протиправної поведінки самого покупця (ФОП Ерліхманом Є.В. як орендарем спірних нежитлових приміщень, а сама нежитлові приміщення 1-го поверху № 6,7,8,9, загальною площею 21,8 кв.м., розташовані в будинку літ. “А-1” за адресою: м. Харків, вулиця Академіка Проскури, 5-Ж (справа 922/2932/19) та нежитлові приміщення 1-го поверху №1, 2, 3, 4, 5, загальною площею 39,5 кв.м, розташовані у будинку літ.«А-1» за адресою: м. Харків, вул. Академіка Проскури, 5-Ж (справа № 922/2934/19), який за відсутності у нього законодавчо встановлених підстав для приватизації майна шляхом викупу у зв`язку з нездійсненням ним поліпшень майна шляхом викупу, у зв`язку з нездійсненням ним поліпшень майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, уклав із органом місцевого самоврядування угоду про викуп, що свідчить про недобросовісність дій орендаря встановлені у справах № 922/2932/19 та № 922/2934/19 не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.
Відповідно до частин 1, 2 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
За змістом статті 330 Цивільного кодексу України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.
Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, заволоділа ним (статті 387 Цивільного кодексу України).
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду віндикаційного позову. Позивачем у віндикаційному позові може бути власник майна, відповідачем - особа, яка незаконно володіє майном, тобто, заволоділа ним без достатньої правової підстави.
Предметом віндикаційного позову є вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном не власника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння. Предметом доказування у справах за такими позовами є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як-то обставини, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, у тому числі - не з його волі, перебування його в натурі у відповідача тощо.
Вказаний спосіб захисту орієнтований на захист безпосередньо права власності і не пов`язаний з будь-якими конкретними зобов`язаннями між власником і порушником.
З аналізу вищевикладеного слідує, що у цивільному законодавстві під віндикаційним позовом слід розуміти вимогу про витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння. Метою такого позову є повернення об`єкта права власності у володіння власника. Ознаками віндикаційного позову є: подається власником або титульним володільцем; стосовно індивідуально визначених речей; зміст позову становить вимога про повернення речі; річ перебуває у володінні іншої особи (відповідача); річ перебуває в чужому володінні незаконно.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09.10.2024 року у справі № 922/3838/21 у подібних правовідносинах.
Вищевказане свідчить, що саме задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, призводить до ефективного захисту прав власника саме цього майна.
Згідно із частиною 1 статтею 388 Цивільного кодексу України у разі якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 
1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 
2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 
3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане такому набувачеві на електронному аукціоні у порядку, встановленому для приватизації державного та комунального майна (частина 2 статті 388 Цивільного кодексу України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.11.2021 року у справі № 925/1351/19 виснувала, що для розкриття критерію пропорційності велике значення має визначення судами добросовісності/недобросовісності набувача майна. 
Добросовісність є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України). 
На необхідність оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна неодноразово звертала увагу Велика Палата Верховного Суду (постанови від 26.06.2019 року у справі № 669/927/16-ц, від 01.04.2020 року у справі № 610/1030/18).
При цьому можливість витребування майна власником, який не виявляв волі на вибуття цього майна з його володіння, передбачена законом як у випадку, коли кінцевий набувач є недобросовісним, так і у випадку, коли такий набувач є добросовісним. 
За змістом статті 388 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконно володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їх волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині 1 статті 388 Цивільного кодексу України. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22.10.2020 року у справі № 752/11904/17.
Вищевикладене свідчить про те, що у випадку неналежного управління комунальним майном, розпорядження ним не за призначенням, відчуження його всупереч закону чи інтересам громади, право громади може бути захищене судом, у тому числі шляхом витребування такого майна власником (територіальною громадою) із застосуванням приписів статей 387 та 388 Цивільного кодексу України. 
Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2023 року у справі № 607/15052/16-ц.
При цьому, можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно). Тож для розкриття критерію пропорційності вагоме значення має визначення судами добросовісності/недобросовісності набувача майна.
Добросовісність є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України). 
На необхідність оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна неодноразово звертала увагу Велика Палата Верховного Суду (пункт 51 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц (провадження № 14-192цс19), пункт 46.1 постанови від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19)). 
Судові рішення, постановлені за відсутності перевірки добросовісності/недобросовісності набувача, що має важливе значення як для застосування положень статей 387, 388 Цивільного кодексу України, так і для визначення критерію пропорційності втручання у право набувача майна, не можуть вважатися такими, що відповідають нормам справедливого судового розгляду згідно зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України.
Якщо спірне майно є об`єктом нерухомості, то для визначення добросовісності його набувача крім приписів статті 388 Цивільного кодексу України слід застосовувати спеціальну норму пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”, відповідно до якої державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно".
Відповідно до частини 1 статті 388 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконно володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі" (Постанова Верховного Суду від 22.10.2020 року у справі № 752/11904/17).
Також, суд враховує, що у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі № 373/1810/16-ц виснував, що "право власності на майно, яке було передано за угодами щодо його відчуження поза волею власника, не набувається, у тому числі й добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути у нього витребуване. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна".
У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 908/976/19 зазначено: пункт 5.60. Якщо спірне майно є об`єктом нерухомості, то для визначення добросовісності його набувача, крім приписів Цивільного кодексу України, слід застосовувати спеціальну норму пункту 1 частини першої статті 2 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”, відповідно до якої державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (див. близькі за змістом висновки у Постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (пункти 37), від 2 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (пункт 6.45), від 6 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (пункт 53)). 
З вищевикладеного слідує, що якщо добросовісна особа, тобто та, яка не знала та не могла знати про існування обтяжень речових прав на це майно або про наявність на нього речових прав третіх осіб, придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, то вона вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Як зазначає прокурор та не спростовано ані відповідачем ані 3-ми особами у справі, згідно наявних у матеріалах справи доказів слідує, що з довідки від 05.09.2019 року № 132000001279 ТОВ «Архілаін» виданої Ерліхману Є.В. вбачається, що нежитлові приміщення 1-го поверху № 6,7,8,9 загальною площею 21,8 кв.м в літ. «А-1» у АДРЕСА_2 , що належать Ерліхману Євгенію Віталійовичу на підставі договору купівлі продажу посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Саутенко Н.В від 23.01.2018 року № 210; акта прийому передачі виданий Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки комунального майна Харківської міської ради, серія та номер 5538-В-С від 08.02.2018 року та нежитлові приміщення 1-го поверху № 1,2,3,4,5 загальною площею 39,5 кв.м в літ. «А-1» у місті Харкові по вулиці Академіка Проскури, 5-Ж, що належать Ерліхману Євгенію Віталійовичу на підставі договору купівлі продажу посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Саутенко Н.В від 23.01.2018 року № 208; акта прийому передачі виданий Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки комунального майна Харківської міської ради, серія та номер 5539-В-С від 06.02.2018 року - в цілому складають будівлю літ. «А-1».
У зв`язку із чим, матеріали справи підтверджують, та що не спростовано ані відповідачем ані 3-ми особами у справі, згідно з відомостей наявних в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Ерліхман Є.В. під час судового розгляду у справах №№ 922/2932/19 та 922/2934/19 об`єднав приміщення по вул. Ак. Проскури, 5-Ж площею 39,5 кв.м. з приміщеннями по вул. Ак. Проскури, 5-Ж площею 21,8 кв. метрів, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вказані об`єкти нерухомості містяться окремі реєстраційні номери: № 1307887463101 (приміщення площею 21,8 кв.м.) та №1308736163101 (приміщення площею 39,5 кв.м.), та на підставі вказано за Ерліхманом Є.В. було зареєстровано право приватної власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 61,3 кв.м, розташовану по АДРЕСА_2 (номер запису 1952450563101).
В подальшому, згідно з актом приймання-передачі нерухомого майна від 27.03.2020 року Ерліхман Є.В., як учасник Товариства з обмеженою відповідальністю «КРУГ 2», вніс до статутного капіталу Товариства вищевказану нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 61,3 кв. метрів. 
В подальшому, за договором купівлі-продажу від 21.05.2021 року № 903 вказану будівлю ТОВ «КРУГ 2» відчужено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство АРЄС».
Отже, станом на час розгляду справи, згідно з наявною в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформацією, право власності на спірне нерухоме майно на теперішній час зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Підприємство АРЄС».
Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор зокрема зазначив, що вказані дії з нерухомим майном по вул. Ак. Проскури, 5-Ж у м. Харкові унеможливили виконання судових рішень у справах №№ 922/2932/19 та 922/2934/19 в частині повернення нежитлових приміщень по вул. Ак. Проскури, 5-Ж у місті Харкові територіальній громаді, оскільки вказані правочини та реєстраційні дії зі спірним нерухомим майном відбувались протягом 2019 - 2021 років у період розгляду судових спорів щодо цього майна в межах справ №№ 922/2932/19 та 922/2934/19, під час яких вирішувалось, у тому числі, питання про повернення зазначених нежитлових приміщень територіальній громаді, отже на думку останнього, волі територіальної громади на об`єднання нежитлових приміщень по вул. Ак. Проскури, 5-Ж у м. Харкові, їх внесення до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «КРУГ 2» та подальше відчуження на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство АРЄС» не було, будь-які рішення Харківської міської ради (її виконавчих органів) щодо надання згоди на вчинення перелічених дій зі спірним нерухомим майном відсутні, міська рада та її виконавчих органи не були сторонами перелічених вище правочинів, отже як зазначає прокурор, відповідач є недобросовісним набувачем спірного майна. 
Також зазначає, що обставини недобросовісного набуття спірних приміщень відповідачем, підтверджуються тим, що укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.05.2021 року № 903 між Товариством з обмеженою відповідальністю «КРУГ 2» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Підприємство АРЄС» відбулося після задоволення господарськими судами позовів прокурора про повернення нежитлових приміщень територіальній громаді (справи №№ 922/2932/19 і 922/2934/19). За даними ЄДРПОУ та Clarity Project, станом на час укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.05.2021 року № 903 кінцевими бенефіціарними власниками Товариства з обмеженою відповідальністю «КРУГ 2» були ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . У свою чергу, ОСОБА_2 як станом на час укладення договору купівлі-продажу від 21.05.2021 року, так і на теперішній час є кінцевим бенефіціарним власником Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «АРЄС», вказане на думку прокурора свідчить про те, що ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «КРУГ 2» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Підприємство АРЄС» є пов`язаними особами, а відповідач, будучи пов`язаною особою з першим набувачем фізичною особою - підприємцем Ерліхманом Є.В., а також перевіряючи дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного державного реєстру судових рішень, не міг не бачити, що аукціон щодо продажу спірного майна не проводився, оскільки як підставу набуття права власності фізичною особою - підприємцем Ерліхмана Є.В. на це майно зазначено виключно договір купівлі-продажу, а тому Товариство з обмеженою відповідальністю «Підприємство АРЄС» не могло не розуміти, що у спірних нежитлових приміщеннях жодних поліпшень не проводилося, відтак, спірне майно приватизовано у незаконний спосіб - шляхом його викупу орендарем, а не на аукціоні. Спірне нерухоме майно продано Товариством з обмеженою відповідальністю «КРУГ 2» згідно з договором купівлі-продажу від 21.05.2021 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Підприємство АРЄС» за заниженою вартістю – 170 000,00 тис. грн. Водночас, згідно електронної довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 08.08.2025 року, зробленої за допомогою модулю Єдиної бази даних звітів про оцінку Фонду державного майна України, розміщеної за посиланням https://evaluation.spfu.gov.ua, вартість нежитлової будівлі літ. «А-1» за адресою: м. Харків, вул. Ак. Проскури, 5-Ж складає 1 568 716,67 грн. Враховуючи викладене, волі власника, Харківської міської територіальної громади, на їх відчуження не було, а відповідач незаконно набув право власності на майно територіальної громади, а отже є підстави для витребування спірних нежитлових приміщень на користь Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України.
При цьому, відповідачем у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України належного відзиву до суду надано до було, а лише у наданих до суду тезах письмової промови у судових дебатах представника ТОВ «ПІДПРИЄМСТВО АРЄС» у справі №922/2911/25 в порядку статті 218 Господарського процесуального кодексу України (вх. № 1697/26) відповідач зокрема зазначив, що спірне нерухоме майно, відчужено відповідачу за договором купівлі-продажу від 21.05.2021 року № 903 укладеним з продавцем - ТОВ «Круг 2». Ні ТОВ «Круг 2», у якого відповідач купив спірне нерухоме майно, ні сам відповідач не були учасниками судових проваджень у справах №№ 922/2932/19 і 922/2934/19, а тому відповідач, як і ТОВ «Круг 2» не могли бути обізнані про існування цих двох справ, покладаючись при укладанні договору купівлі продажу на інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень від 21.05.2025 року про що свідчить п.1.3. даного договору. Також зазначає, що станом на дату придбання відповідачем спірного нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не було жодних заборон щодо його відчуження, не було зареєстровано прав власності інших осіб на це майно, крім ТОВ «Круг 2», який виступав продавцем, реєстр не містив відомостей, з яких би вбачалась наявність обтяжень спірного майна або нелегітимність його придбання продавцем. Таким чином, на думку відповідача. твердження прокурора про те, що відповідач є недобросовісним набувачем, оскільки мав пересвідчитися в правильності способу приватизації спірного нерухомого майна в 2018 році, перевіряючи дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного державного реєстру судових рішень, є безпідставними, суперечать правовим висновкам Верховного суду про те, що добросовісний набувач не повинен перевіряти історію придбання нерухомості та робити висновки щодо правомірності попередніх переходів майна, а може діяти, покладаючись на відомості, наявні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідно такими твердженнями Прокурор покладає на відповідача обов`язки, які не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Звертає увагу суду, що рішення у справі № 922/2932/19 набуло чинності 13.07.2021 року, у справі №922/2934/19 -31.08.2020 року, з цієї дати Прокурор не надав до позову жодних доказів, щодо вжиття будь-яких заходів на виконання цих рішень щодо передачі спірного майна. Тепер в 2025 році прокурор заявляє позов про витребування майна у Відповідача і звинувачує у невиконанні рішень 2020 року та 2021 року третіх осіб та Відповідача, при цьому фактично мала місце повна бездіяльність і з боку прокуратури, і з боку Харківської міської ради щодо повернення спірного майна раніше до подачі позову у цій справі.
Проте, суд враховує, що наведені у тезах відповідача (вх. № 1697/26 від 21.01.2026 року) пояснення та заперечення не є відзивом на позовну заяву у розумінні статті 165 Господарського процесуального кодексу України.
При цьому, частиною 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, у зв`язку зі чим, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди мають застосовувати під час розгляду справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, що передбачають й інші критерії, які мають бути дотримані суб`єктами публічного права під час втручання у право власності.
Добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає такий статус всупереч приписам статті 388 Цивільного кодексу України, а, відтак, втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар.
При цьому, суд приймає до уваги, що суб`єкт права володіння може бути добросовісним або недобросовісним. Відчуження майна - розпорядження ним, належить власникові майна. Визначення "добросовісності" вказує на дві сторони добросовісності у цих відносинах, по-перше, добросовісним є набувач, який не знав, а по-друге, який не міг знати, що він придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати.
Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України). 
Добросовісним набувачем є особа, яка не знала і не могла знати про те, що майно придбане в особи, яка не мала права його відчужувати. Недобросовісний набувач навпаки на момент здійснення угоди про відчуження спірного майна знав або міг знати, що річ відчужується особою, якій вона не належить і яка на її відчуження не має права. Від недобросовісного набувача майно може бути витребувано в будь-якому випадку.
Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість (Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.11.2021 року у справі N 910/8482/18 (910/4866/21), від 04.08.2021 року у справі N 185/446/18, від 07.10.2020 року у справі N 450/2286/16-ц).
У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 908/976/19 зазначено: пункт 5.60. Якщо спірне майно є об`єктом нерухомості, то для визначення добросовісності його набувача, крім приписів Цивільного кодексу України, слід застосовувати спеціальну норму пункту 1 частини першої статті 2 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”, відповідно до якої державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (див. близькі за змістом висновки у Постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (пункти 37), від 2 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (пункт 6.45), від 6 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (пункт 53)). 
З вищевикладеного слідує, що якщо добросовісна особа, тобто та, яка не знала та не могла знати про існування обтяжень речових прав на це майно або про наявність на нього речових прав третіх осіб, придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, то вона вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Як встановлено судом, та як вбачається із відомостей що наявні у відкритому доступі щодо історії змін реєстраційної інформації юридичної особи, а саме:
1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство АРЄС» (відповідача)
- у період з 14.11.2017 року видалений бенефіціарний власник юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство АРЄС» (відповідача) – Споживче товариство «Житлово – будівельний кооператив «Авантаж;
- у період з 21.01.2019 року видалений бенефіціарний власник юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство АРЄС» (відповідача) – Дениченко Анатолій Петрович та Кулик Людмила Василівна;
Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо юридичної особи відповідача, керівником вказано Лисецького Олександра Васильовича, засновником Приватне акціонерне товариства «ІБК «Авантаж», Інформація про кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи - ОСОБА_2 .
2. Товариства з обмеженою відповідальністю «КРУГ 2» (3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача) у розділі перелік засновників (учасників) юридичної особи: зазначено Сердюченко Юрій Васильович, у розділі інформація про кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи зазначено також Сердюченко Юрій Васильович.
При цьому, з відкритих даних в мережі Інтернет зокрема вбачається, що:
- у період 15.09.2020 року - 16.12.2020 року (видалений бенефіціарний власник юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «КРУГ 2») – ОСОБА_1 ; 
- у період 21.12.2020 року змінився керівник з ОСОБА_1 на ОСОБА_3 ;
- у період з 16.12.2021 року по 30.12.2021 року додатковий засновник ПРАТ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ „АВАНТАЖ“» (видалений), ПП « ЕКСТРІМ» (видалений), додатковий засновник ОСОБА_4 ;
- у період 31.12.2021 року видалений бенефіціарний власник - ОСОБА_2 , доданий бенефіціарний власник - Сердюченко Юрій Васильович.
Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «КРУГ 2» керівником вказано - ОСОБА_3 , засновки Сердюченко Юрій Васильович.
З аналізу вищевикладеного слідує, що вказані особи є пов`язаними між собою, що вказує про обізнаність відповідача про незаконність набуття 3-ю особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Фізичною особою - підприємцем Ерліхманом Євгеном Віталійовичем спірного нерухомого майна, а саме нежитлових приміщень 1-го поверху № 6, 7, 8, 9 загальною площею 21,8 кв.м. в літ. «А-1» у АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1307887463101) та нежитлові приміщення 1-го поверху № 1, 2, 3, 4, 5 загальною площею 39,5 кв.м. в літ. «А-1» у АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1308736163101) в процесі його приватизації, та які останнім було незаконно об`єднано в нежитлову будівлю літ. "А-1" загальною площею 61,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , та в подальшому на підставі акт приймання – передачі від 27.03.2020 року було включено до статутного капіталу 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «КРУГ 2», та яке в подальшому на підставі договору купівлі – продажу нерухомого майна від 21.05.2021 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «КРУГ 2» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Підприємство Арєс» перейшло у власть відповідача.
При цьому, суд приймає до уваги, що ані відповідачем ані 3-ми особами належними та допустимими доказами у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України вищевказаного спростовано не було, а самі лише посилання відповідача у наданих до суду поясненнях та тезах у судових дебатах без надання до суду відповідних доказів, що підтверджуються вказані обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволення позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене, суд дослідивши матеріали справи, та наявні докази, дійшов висновку про обґрунтованість тверджень прокурора, оскільки як вбачається із матеріалів справи, та що не спростовано ані відповідачем ані 3-ми особами, відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Підприємство Арєс» не є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна, оскільки, як вбачається із матеріалів справи у ланцюгу переходу права власності спірного нерухомого майна слідує наявність пов`язаних осіб, зокрема кінцевими бенефіціарними власниками Товариства з обмеженою відповідальністю «КРУГ 2» були ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та в подальшому, ОСОБА_2 як станом на час укладення договору купівлі-продажу від 21.05.2021 року, так і на теперішній час є кінцевим бенефіціарним власником Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство Арєс». Отже, вказане свідчить, що 3-і особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «КРУГ 2», фізична особа - підприємець Ерліхман Є.В., та Товариство з обмеженою відповідальністю «Підприємство Арєс» є пов`язаними особами.
Суб`єкт права володіння може бути добросовісним або недобросовісним. Відчуження майна - розпорядження ним, належить власникові майна. Визначення "добросовісності" вказує на дві сторони добросовісності у цих відносинах, по-перше, добросовісним є набувач, який не знав, а по-друге, який не міг знати, що він придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати.
Суд також приймає до уваги, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. 
Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість 
(Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.11.2021 року у справі N 910/8482/18 (910/4866/21), від 04.08.2021 року у справі N 185/446/18, від 07.10.2020 року у справі N 450/2286/16-ц).
З вищевикладеного слідує, що вирішуючи питання щодо добросовісності набуття відповідачем права власності на спірне майно, суд з огляду на встановлені у даній справі обставини, дійшов висновку, що відповідач не може вважатися добросовісним набувачем цього майна, у зв`язку із чим, позовні вимоги прокурора про витребування у відповідача на користь Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради нежитлових приміщень 1-го поверху № 6, 7, 8, 9 загальною площею 21,8 кв.м. в літ. «А-1» у м. Харкові по вул. Академіка Проскури, 5-Ж (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1307887463101) та нежитлові приміщення 1-го поверху № 1, 2, 3, 4, 5 загальною площею 39,5 кв.м. в літ. «А-1» у м. Харкові по вул. Академіка Проскури, 5- Ж (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1308736163101), які зареєстровані на праві власності за відповідачем як нежитлова будівля літ. "А-1" загальною площею 61,3 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Академіка Проскури, 5-Ж (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1952450563101) є обґрунтованими.
Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
Частиною четвертою статті 11 Господарського процесуального кодексу України також унормовано, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 року Європейського суду з прав людини у справі "РуїсТоріха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVIN OTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статтею 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018 року, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду у справах № 910/13407/17, № 915/370/16 та № 916/3545/15.
З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу, які залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення позовних вимог.
Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з частинами 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти, як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 73 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а саме про витребування у відповідача на користь Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради нежитлових приміщень 1-го поверху № 6, 7, 8, 9 загальною площею 21,8 кв.м. в літ. «А-1» у м. Харкові по вул. Академіка Проскури, 5-Ж (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1307887463101) та нежитлові приміщення 1-го поверху № 1, 2, 3, 4, 5 загальною площею 39,5 кв.м. в літ. «А-1» у м. Харкові по вул. Академіка Проскури, 5- Ж (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1308736163101), які зареєстровані на праві власності за відповідачем як нежитлова будівля літ. "А-1" загальною площею 61,3 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Академіка Проскури, 5-Ж (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1952450563101).
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із чим, судовий збір у даній справі покладається на відповідача у розмірі 18 824,60 грн.
Керуючись статтями 73, 74, 86, 123, 126, 128, 129, 183, 236 - 238, 240 - 241, 247 - 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -   

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю “Підприємство АРЄС” (вул. Культури, буд. 20-В, м. Харків, 61058, ЄДРПОУ 34445921) на користь Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради (м-н. Конституції, буд. 7, м. Харків, 61003, ЄДРПОУ 04059243)
- нежитлові приміщення 1-го поверху № 6, 7, 8, 9 загальною площею 21,8 кв.м. в літ. «А-1» у м. Харкові по вул. Академіка Проскури, 5-Ж (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1307887463101)
та нежитлові приміщення 1-го поверху № 1, 2, 3, 4, 5 загальною площею 39,5 кв.м. в літ. «А-1» у м. Харкові по вул. Академіка Проскури, 5- Ж (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1308736163101), які зареєстровані на праві власності ТОВ «ПІДПРИЄМСТВО АРЄС» як нежитлова будівля літ. "А-1" загальною площею 61,3 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Академіка Проскури, 5-Ж (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1952450563101).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Підприємство АРЄС” (вул. Культури, буд. 20-В, м. Харків, 61058, ЄДРПОУ 34445921) на користь Харківської обласної прокуратури (61000, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького буд. 4, ЄДРПОУ 02910108, банк отримувача: Державна казначейська служба України, код 820172, рахунок UA178201720343160001000007171, код класифікації видатків бюджету – 2800) судовий збір у розмірі 18 824,60 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Реквізити сторін:
прокурор: Заступник керівника Київської окружної прокуратури міста Харкова (вул. Сумська, 76, м. Харків, 61002);
позивач: Харківська міська рада (м-н. Конституції, буд. 7, м. Харків, 61003, ЄДРПОУ 04059243);
відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю “Підприємство АРЄС” (вул. Культури, буд. 20-В, м. Харків, 61058, ЄДРПОУ 34445921);
3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Товариство з обмеженою відповідальністю «КРУГ 2» (вул. Академіка Проскури, 5-Ж, м. Харків, 61085, ЄДРАОУ 43579460);
3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Фізична особа - підприємець Ерліхман Євген Віталійович ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повне рішення складено "23" лютого 2026 р. 

Суддя		О.О. Ємельянова