Справа № 472/166/23
Провадження №2/472/19/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2026 року с-ще Веселинове 

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Тустановського А. О.,
за участю секретаря Маслюк А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Веселинове Миколаївської області позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Авентус Лізинг" до ОСОБА_1 , про витребування майна (предмету лізингу) з чужого незаконного володіння,
ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2023 року  Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізинг» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про витребування майна (предмету лізингу) з чужого незаконного володіння.
Позовна заява обґрунтована тим, що 13 липня 2021 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір фінансового лізингу № ЧГ-1306, за умовами якого лізингодавець набуває у власність і передає на умовах фінансового лізингу в платне володіння та користування з правом викупу Майно, а лізингоодержувач зобов`язується прийняти Об`єкт лізингу та сплачувати лізингові платежі відповідно до умов Договору. 
Позивач виконав свої зобов`язання, зокрема придбав об`єкт лізингу – автомобіль марки FORD, модель FOCUS, рiк випуску - 2016, колір – сірий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , вартість об`єкту лізингу 249041,09 грн. Позивач передав у користування відповідачу об`єкт лізингу на підставі акту приймання-передачі від 13.07.2021. 
Відповідач системно не виконував умови договору, не сплачував платежі. 09.09.2022 позивач засобами поштового зв`язку направив відповідачу повідомлення про усунення порушень щодо погашення заборгованості у строк до 17 год. 00 хв. 10.10.2022. Відповідач вимоги не виконав. 29.09.2022 позивач направив відповідачу повідомлення про відмову від Договору фінансового лізингу та вимогу про повернення Об`єкту фінансового лізингу у строк до 17:00 10.10.2022, проте відповідач цієї вимоги не виконав. 
Посилаючись на вказані обставити, умови договору, позивач просить витребувати майно з володіння відповідача.
Представник позивача – адвокат Лисенко Д.В. подав заяву про проведення судового засідання у його відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений через оголошення, опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України та направлено на його адресу судову кореспонденцію, яка повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов. 
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). 
16.04.2026 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Суд дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
За частинами 2, 3 статті 20 Закону України «Про фінансовий лізинг» обов`язками лізингодавця є, зокрема: у передбачені договором фінансового лізингу строки передати лізингоодержувачу об`єкт фінансового лізингу у стані, що відповідає призначенню такого об`єкта та умовам договору фінансового лізингу; попередити лізингоодержувача про всі права третіх осіб на об`єкт фінансового лізингу, всі відомі йому особливі властивості та недоліки об`єкта фінансового лізингу, що можуть становити небезпеку для життя, здоров`я, майна лізингоодержувача чи інших осіб або призводити до пошкодження самого об`єкта фінансового лізингу під час володіння та/або користування ним; відповідно до умов договору фінансового лізингу своєчасно та в повному обсязі виконувати передбачені таким договором зобов`язання щодо утримання об`єкта фінансового лізингу, якщо інше не передбачено договором фінансового лізингу; прийняти об`єкт фінансового лізингу у разі розірвання договору фінансового лізингу або в разі закінчення строку, на який лізингоодержувачу надавалося право володіння та користування об`єктом фінансового лізингу, якщо інше не передбачено договором фінансового лізингу. Лізингодавець може мати також інші права та обов`язки відповідно до умов договору фінансового лізингу та законодавства. 
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 21 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувач зобов`язаний, зокрема: у разі якщо об`єкт фінансового лізингу відповідає встановленим договором фінансового лізингу умовам та специфікаціям, прийняти такий об`єкт, володіти та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору фінансового лізингу; відповідно до умов договору фінансового лізингу своєчасно та в повному обсязі виконувати зобов`язання щодо утримання та експлуатації об`єкта фінансового лізингу, підтримувати його у справному стані; своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі; у разі закінчення строку, на який лізингоодержувачу передано об`єкт фінансового лізингу у володіння та користування (якщо до лізингоодержувача не переходить право власності на об`єкт фінансового лізингу), а також у разі дострокового розірвання договору фінансового лізингу та в інших випадках дострокового повернення об`єкта фінансового лізингу, повернути об`єкт фінансового лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння та користування, з урахуванням нормального зносу, або у стані, визначеному договором фінансового лізингу та супровідною документацією на об`єкт фінансового лізингу. Лізингоодержувач може мати також інші права та обов`язки відповідно до умов договору фінансового лізингу, цього Закону та нормативно-правових актів, що регулюють відносини фінансового лізингу.
Судом встановлено, що 13 липня 2021 року між ТОВ «Авентус Лізинг» та ОСОБА_1 було укладено договір фінансового лізингу  № ЧГ-1306, відповідно до якого лізингодавець набув у власність і передав лізингоодержувачу на умовах фінансового лізингу в платне володіння та користування з правом викупу майна автомобіль марки FORD, модель FOCUS, рiк випуску - 2016, колір – сірий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , вартість об`єкту лізингу 249041,09 грн.належить на праві власності ТОВ «Авентус Лізинг».
Відповідно до договору фінансового лізингу № ЧГ-1306, строк лізингу 36 місяців з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі.
13 липня 2021 року сторонами підписаний акт прийому-передачі.
Відповідно п. 2.1. загальних умов договору фінансового лізингу, всі платежі за користування об`єктом лізингу лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати в національній валюті України (гривні) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок лізингодавця не пізніше за дату та в сумі, які встановлені для їх оплати відповідно до графіка платежів.
Пунктом 3.3. Загальних умов договору фінансового лізингу визначено, що з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі Предмета лізингу до Лізингоодержувача переходять усі ризики, пов`язані з користуванням та володінням Предметом лізингу (в тому числі, але не обмежуючись, відповідальність за збереження, ризик випадкового знищення, втрати або випадкового пошкодження предмета лізингу, ризик допущення помилки при експлуатації). Лізингоодержувач несе повну цивільно-правову відповідальність перед третіми особами за його використання, відшкодовує в повному обсязі збитки третім особам, заподіяні внаслідок експлуатації Предмета лізингу, в частині, не передбаченій договором страхування. Лізингоодержувач покриває всі витрати (включаючи штрафні санкції), пов`язані з використанням Предмета лізингу як таксі чи для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.
Відповідно до п. 8.2. Загальних умов лізингодавець має право достроково в односторонньому порядку розірвати цей договір (відмовитися від договору) та вилучити об`єкт лізингу у випадку якщо, зокрема лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж (частково або повністю) та/або інший платіж, передбачений договором, та прострочення оплати становить більше 60 днів з дня настання строку платежу.
07 вересня 2022 року ТОВ «Авентус Лізинг» засобами поштового зв`язку повідомив відповідача про усунення порушення щодо погашення несплаченої заборгованості станом на 02.09.2022 у сумі 53769,27 грн у строк до 23:59 год 20.09.2022.
29 вересня 2022 року ТОВ «АвентусЛізинг» засобами поштового зв`язку повідомив відповідача про одностороннє розірвання договору фінансового лізингу з вимогою про повернення об`єкта фінансового лізингу до 17:00 год 10 жовтня 2022 року, однак відповідачем не було виконано обов`язку повернення позивачу автомобіля FORD, модель FOCUS, рiк випуску - 2016, колір – сірий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 .
Отже, судом встановлено, що відповідач системно не виконував умови договору фінансового лізингу, не сплачував лізингові платежі, на вимогу позивача про повернення об`єкта фінансового лізингу не реагує.
Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526, 527 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Стаття 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Норма статті 388 ЦК України передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.
Відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України.
Пунктом 19 вказаної постанови передбачено, що застосовуючи положення ст. 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем виконані умови договору фінансового лізингу та передано предмет лізингу відповідачу, тоді як останнім не виконано належним чином зобов`язання щодо сплати платежів передбачених умовами договору фінансового лізингу, в результаті чого договір фінансового лізингу було розірвано в односторонньому порядку, добровільно предмет лізингу не повернуто, а отже лізингоодержувач зобов`язаний повернути лізингодавцю майно, а саме предмет лізингу, яким він користувався за вказаним договором.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 3735,63 грн., що підтверджується платіжним документом.
Виходячи зі змісту вказаних положень закону, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 3735,63 грн.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц вказано, що вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК України застосовується і до справ, що розглядаються у спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.
Враховуючи, що в позовній заяві представник позивача повідомив про надання доказів понесених позивачем судових витрат на правову допомогу в п`ятиденний строк з дня винесення судового рішення, тому йому необхідно встановити строк до 01 травня 2026 року для подання цих доказів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 223, 247, 263-265, 280-283, 288-289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Авентус Лізинг" до ОСОБА_1 , про витребування майна (предмету лізингу) з чужого незаконного володіння, - задовольнити повністю.
Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізинг» (ідентифікаційний код юридичної особи 42441539, 04116, м. Київ, вул. Митрофана Довнар – Запольського, будинок, 5, офіс 220) колісний транспортний засіб (автомобіль) марка FORD, модель FOCUS, рiк випуску - 2016, колір – сірий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , ключі та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серія НОМЕР_4 видане 13.07.2021 року, ТСЦ № 4841.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізинг» (ідентифікаційний код юридичної особи 42441539, 04116, м. Київ, вул. Митрофана Довнар – Запольського, будинок, 5, офіс 220) судовий збір у розмірі 3735 (три тисячі сімсот тридцять п`ять) гривень 63 (шістдесят три) копійки.
Встановити стороні позивача строк для подачі до суду доказів щодо розміру понесених судових витрат на правову допомогу - до 01 травня 2026 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Веселинівського районного суду
Миколаївської області Тустановський А.О.