номер провадження справи 6/6/26 

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2026 Справа № 922/4411/25
м.Запоріжжя Запорізької області 

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федько Олександри Анатоліївни, розглянув у спрощеному позовному провадженні без виклику представників сторін справу №922/4411/25
за позовом: Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (61166, Харківська область, м. Харків, пр. Науки, буд. 40)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» (69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 11-А, каб. 8)
про стягнення грошової суми.

Процесуальні дії по справі.
08.12.2025 до Господарського суду Харківської області надійшла позовна заява (документ сформований в системі Електронний суд 08.12.2025) Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» про стягнення грошової суми в розмірі 464 934,18 грн, яка складається з: 351 690,00 грн заборгованості, 88625,88 грн пені та 24618,30 грн штрафу.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.12.2025 відповідно до п.1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України позовну заяву Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» про стягнення грошової суми в розмірі 464 934,18 грн передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Запорізької області.
Супровідним листом від 30.12.2025 №922/4411/25/001932/25 матеріали справи №922/4411/25 спрямовані на адресу Господарського суду Запорізької області.
02.01.2026 матеріали вказаної позовної заяви (справа №922/4411/25) надійшли до Господарського суду Запорізької області.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 02.01.2026, здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №922/4411/25 та визначено до розгляду судді Федько О.А.
Ухвалою суду від 06.01.2026 позовну заяву Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (вхід. № 45/08-07/26 від 02.01.2026) залишено без руху, надано позивачеві десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
14.01.2026 від позивача надійшли заява про усунення недоліків (вх. № 386/08-08/26, документ сформований в системі «Електронний суд» 14.01.2026), відповідно до якої на виконання вимог ухвали суду позивач надав докази оплати вартості товару за договором №81 від 13.08.2024 на загальну суму 1 028 850,00 грн; належним чином засвідчені копії скретч-карток/талонів, за якими не відбулась поставка нафтопродукту(ів) в кількості 6170 літрів; докази сплати судового збору в установленому законом порядку та в розмірі - 5579,21 грн.
Ухвалою суду від 19.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/4411/25 в порядку спрощеного позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 6/6/26. Постановлено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи. Розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі № 922/4411/25. Запропоновано відповідачу протягом 15 днів з дня отримання даної ухвали надати суду відзив на позовну заяву разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача або визнання позовних вимог, якщо такі докази не надані позивачем.
Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (ч. 7 ст. 6 ГПК України).
Згідно з положеннями п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Ухвала суду про відкриття провадження у справі №922/4411/25 від 19.01.2026 була направлена учасникам справи до їхніх електронних кабінетів в підсистемі Електронний суд та отримана ними 19.01.2026 о 15 год. 13 хв., про що свідчать довідки про доставку електронних листів.
Згідно з ч. 2, 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Отже, 18.02.2026 сплив тридцятиденний строк, наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, а тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.
Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Суд визнав надані документи достатніми для всебічного та об`єктивного розгляду спору.
Ураховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує повне рішення без його проголошення 18.03.2026.
Оскільки розгляд справи здійснювався без виклику представників сторін, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України не проводилось.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання. 
В якості підстави для звернення з позовом позивач зазначив про наявність між сторонами господарських правовідносин, які врегульовані договором №81 від 13.08.2024. Позивач доводить, що зобов`язання за вказаним правочином виконав та перерахував на користь відповідача грошові кошти в сумі 1028850,00 грн. Відповідач зобов`язання щодо повної поставки товару - бензин А-95 в загальній кількості – 18050 літрів за договором №81 від 13.08.2024 не виконав. На даний час непоставленим залишається товар – 6170 літрів бензину А-95, загальною вартістю 351690,00 грн. Зазначена сума попередньої оплати позивачеві не повернута. У зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання позивач, керуючись п. 8.2 договору та ст. 611 ЦК України нарахував та заявив до стягнення штрафні санкцій (пеню та штраф). 
Відповідач не скористався наданим йому законом правом на подання відзиву на позов.
Інші заяви по суті справи до суду не надходили.
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) від сторін суду не надходило.
Згідно ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Ураховуючи ненадання відповідачем відзиву на позов, суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
13.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» (постачальник, відповідач у справі) та Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області (покупець, позивач у справі) укладено договір №81 (надалі - договір), за умовами якого Постачальник зобов`язався поставити і передати у власність Покупця Бензин А-95 у скретч-картах/талонах, код 09130000-9 «Нафта і дистиляти» за ДК 021:2015 Єдиного закупівельного словника (далі – Товар), зазначений у Специфікації (додаток №1), а Покупець зобов`язується прийняти Товар і оплатити його в порядку та на умовах, передбачених цим договором (п. 1.1 договору).
Найменування Товару (кількість та ціна), що передається Постачальником Покупцю, зазначено у Додатку 1 до цього договору (п. 1.2 договору). 
Пунктом 3.1 договору встановлено, що ціна на Товар, що є предметом даного договору, визначена в Специфікації (додаток №1) дот договору.
Загальна ціна Товару за договором становить 1 028 850,00 грн, у т.ч. ПДВ (20%) 171 475,00 грн (п. 3.2 договору).
За умовами п. 5.1 договору поставка Товару здійснюється Постачальником партіями, за заявкою Покупця, письмовою або усною, шляхом передачі Постачальником Покупцю талонів та/або скетч-карток. Перша партія (частина) товару постачається Покупцю в обсязі не менше 30% від загального об`єму закупівлі, з урахуванням поданої Покупцем Заявки.
Після підписання сторонами видаткової накладної Постачальник видає представнику Покупця Талони на кількість отриманого Покупцем Товару (п. 5.2 договору).
Пунктом 5.3 договору встановлено, що термін дії Талонів повинен складати не менше 1 (одного) року з моменту укладення договору. У разі зміни зовнішньої форми Талонів Постачальник здійснює їх обмін безкоштовно в тій самій кількості, того ж номіналу та в асортименті без додаткової оплати Покупцем за місцем їх використання на інші Талони.
За умовами п. 6.1 договору відпуск Товару здійснюється на власних/партнерських АЗС за допомогою скретч-карток/талонів номіналом 5, 10, 15, 20, 30, 40, 60 літів на території: м. Харкова, Харківської області, Полтавської області, Київської області та у м. Львів. Перелік АЗС узгоджується сторонами у Додатку №2 до цього договору.
Пунктом 6.2 договору встановлено, що Постачальник передає Покупцю Талони протягом одного робочого дня з дати заявки Покупця по видатковій накладній, де вказується номінал талонів, їх кількість та загальний об`єм.
Видача (передача) Товару зі зберігання Постачальнику підтверджується фактом отоварювання Талону (тобто повернення Постачальнику Талону в обмін на виданий (переданий) ним Товар зі зберігання), що підтверджується касовими чеками або чеками РОS-терміналів АЗС (РОS-терміналів – електронне обладнання, призначене для здійснення операцій відпуску Товару ляхом використання талонів) (п. 6.3 договору).
Відповідно до п. 7.1.1 договору Покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений Товар.
Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку Товару у строки, встановлені цим Договором, якість якого відповідає умовам, установленим розділом 2 цього договору (п. 7.3.1, 7.3.2 договору).
Згідно з п. 8.2 договору за порушення строків поставки Товару з Постачальника стягується пеня у розмірі 0,1% вартості невчасно поставленого Товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості відповідно до частини другої статті 231 Господарського кодексу України.
Пунктом 11.2 договору встановлено, що цей договір діє до 31 грудня 2024 року, а в частині розрахунків – до повного їх виконання.
Додатком №1 до договору є Специфікація, відповідно до якої сторонами погоджено, що Постачальник зобов`язаний передати Бензин А-95 у кількості 18050 літрів, ціна за один літр з ПДВ складає – 57,00 грн, загальна вартість товару складає – 1 028 850,00 грн, у тому числі ПДВ 171 475,00 грн.
Додатком №2 до договору є Найменування та місцезнаходження АЗС Постачальника.
Гарантійними листами вих. №б/н від 02.08.2024 ТОВ «Новакс Трейд» гарантувало обслуговування довірчих документів (скретч-карток/талонів) ТОВ «Інкам-Фінанс» згідно з умовами договору в кількості, зазначеної умовами тендерної документації на закупівлю бензину А-95 (ідентифікатор закупівлі UA-2024-07-30-005566-а) через мережу автозаправних станцій його товариства.
На виконання вказаного договору позивач перерахував на розрахунковий рахунок постачальника грошові кошти в загальній сумі 1 028 850,00 грн, в тому числі ПДВ 171 475,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №644 від 26.09.2024 на суму 1710,00 грн, №564 від 23.08.2024 на суму 108300,00 грн, №708 від 22.10.2024 на суму 140790,00 грн, №537 від 14.08.2024 на суму 193800,00 грн, №813 від 21.11.2024 на суму 270 750,00 грн, №627 від 20.09.2024 на суму 313 500,00 грн.
Постачальник передав покупцеві скретч-картки на 18050 літрів бензину А-95, що підтверджується видатковими накладними №0006/0000783 від 14.08.2024 на суму 193800,00 грн, №0006/0000950 від 20.09.2024 на суму 313500,00 грн, №0006/0001154 від 21.11.2024 на суму 270750,00 грн, №006/0001064 від 22.10.2024 на суму 140790,00 грн, №0006/0000826 від 23.08.2024 на суму 108300,00 грн, №0006/0000966 від 26.09.2024 на суму 1710,00 грн.
Через відсутність палива на АЗС Позивач не використав скретч-картки (талони) на 6170 літрів бензину А-95 на загальну суму 351690,00 грн, копії яких наявні в матеріалах справи.
Загальна вартість не переданого відповідачем товару відповідно до договору №81 від 13.08.2024, який оплачений позивачем, становить 351 690,00 грн.
З метою досудового врегулювання спору 30.05.2025 на адресу відповідача була направлена претензія №9.8-057/2/8632-25 від 30.05.2025 з вимогою дотриматися умов договору та належним чином виконати обов`язки з відповідного зберігання, відпуску (отримання) та поставки Товару (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №0601152918384).
Претензія залишена відповідачем без реагування, зобов`язання за вказаним правочином належним чином не виконані.
Неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором стало підставою для звернення позивача до суду, за яким відкрито провадження у даній справі.
За порушенням відповідачем строків поставки товару позивач, керуючись п. 8.2 договору та приписами ст. 611 ЦК України нарахував та заявив до стягнення пеню за період прострочення з 01.04.2025 по 08.12.2025 та 7% штрафу.
Доказів передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати, внесеної позивачем, відповідач на час розгляду справи суду не надав.
Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.
Спірні правовідносини сторін є господарськими та врегульовані договором №81 від 13.08.2024, який за своєю правовою природою є договором поставки.
Згідно з приписами ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
З положень статей 662, 663 ЦК України вбачається, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
За змістом ч. 1 статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:
1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;
2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Учасники правочину в пункті 4.1 договору узгодили порядок розрахунків за товар, а саме шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок Постачальника протягом 30 банківських днів після підписання уповноваженими представника сторін видаткової накладної. Тобто Замовник здійснює попередню оплату за отримання товару в майбутньому.
Матеріали справи містять докази перерахування позивачем відповідачу попередньої оплати в загальному розмірі 1 028 850,00 грн.
Відповідач передав позивачу довірчі документи (скретч-картки) на придбання палива (бензину А-95), про що свідчать видаткові накладні, копії яких містяться в матеріалах справи.
Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997 затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, згідно яких торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та авто газозаправних пунктів (надалі - АЗС) (абзац 2 п.3 Правил).
Згідно з п.9 Правил, розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.
Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155 затверджена Інструкція про порядок приймання,транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція).
Згідно з п.3 Інструкції, талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.
Порядок відпуску нафтопродуктів за талонами визначений у п.п.10.3.3 Інструкції, а саме: форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона.
З огляду на викладене, талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на АЗС.
Аналіз наявних в матеріалах справи документів свідчить про не поставку відповідачем товару за договором №81 від 13.08.2024, який оплачений позивачем, на суму 351 690,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 статті 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 670, ч. 2 ст. 693 ЦК України у покупця виникає право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати від продавця, який одержав суму попередньої оплати товару і не поставив його в установлений строк.
Визначене зазначеною нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов`язання.
Тобто, виходячи з аналізу положень статті 693 ЦК України умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Тобто, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.
Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі формі позову.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року по справі №918/631/19.
Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Аналіз матеріалів справи свідчить, що відповідач не дотримався встановлених договором №81 від 13.08.2024 умов щодо передачі товару позивачеві в обумовленій кількості, відтак у нього виник обов`язок повернути суму грошових коштів, сплачених позивачем в якості попередньої оплати за товар, який не переданий відповідачем.
Приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із ст. ст. 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідач заявлені позовні вимоги належними та допустимими доказами не спростував, доказів своєчасної поставки товару (бензину марки А-95) на суму отриманої передоплати або повернення суми попередньої оплати за непоставлений товар в розмірі 351 690,00 грн суду не надав.
Ураховуючи встановлені обставини, приписи ст.ст. 74, 76, 77-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 351690,00 грн внесеної відповідачеві попередньої оплати за договором №81 від 13.08.2024, є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.
За порушення відповідачем строків поставки товару позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 88625,88 грн за період прострочення з 01.04.2025 по 08.12.2025 та 7% штрафу в розмірі 24618,30 грн відповідно до п. 8.2 договору.
Згідно з ч. 1 ст. 610 та п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.
Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. 
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
За умовами п.8.2 договору за порушення строків поставки Товару з Постачальника стягується пеня у розмірі 0,1% вартості невчасно поставленого Товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості відповідно до частини другої статті 231 Господарського кодексу України.
Факт неналежного виконання відповідачем зобов`язання щодо своєчасної поставки товару за договорами підтверджується матеріалами справи та є доведеним. 
Перевіривши наданий позивачем розрахунок 7% штрафу, який виконано позивачем правильно, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача 7% штрафу в розмірі 24618,30 грн.
Стосовно вимоги про стягнення пені за період прострочення з 01.04.2025 по 08.12.2025 в розмірі 88625,88 грн, суд зазначає таке.
Позивач нараховує відповідачеві пеню за порушення останнім строку виконання зобов`язань починаючи з 01.04.2025.
Матеріали справи не містять доказів порушення відповідачем зобов`язань щодо поставки позивачеві товару станом на 01.04.2025.
У той же час, як встановлено судом, позивач з вимогою про дотримання Постачальником зобов`язань з відпуску та поставки товару звернувся лише 30.05.2025, про що свідчить список рекомендованих листів №1 від 30.05.2025 (арк.спр. 27).
Матеріали справи доказів отримання відповідачем зазначеної вище претензії не містять, на сайті АТ «Укрпошта» дана інформація також відсутня.
Відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013 №958, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.01.2014 №173/24950 «Про затвердження нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень», який був чинним на момент направлення відповідачеві поштової кореспонденції, нормативні строки пересилання кореспонденції АТ «Укрпошта» залежать від типу відправлення (пріоритетне/просте) та відстані (без урахування вихідних днів): місцева - 2-4 дні, у межах області - 3-5 днів, між різними областями - 4-6 днів. Рекомендовані листи йдуть на 1 день довше. 
Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що направлена позивачем претензія, з урахуванням встановлених Міністерством інфраструктури України нормативних строків пересилання, отримана адресатом (відповідачем) 04.06.2025 (30.05.2025 + 5 днів). 
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
З огляду на викладене відповідач зобов`язаний виконати зобов`язання за договором негайно, не пізніше 04.06.2025. Відтак, з 05.06.2025 відповідач допустив прострочення виконання зобов`язання щодо відповідного зберігання, відпуску (отримання) та поставки товару, попередньо оплаченого позивачем.
Ураховуючи наведене суд дійшов висновку про правомірність застосування до порушника штрафних санкцій починаючи з 05.06.2025.
Оцінюючи заявлену до стягнення пеню, суд враховує положення ч. 6 ст. 232 Господарський кодекс України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), згідно якого нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
При цьому суд бере до уваги, що станом на час розгляду справи Господарський кодекс України втратив чинність з 28.08.2025 у зв`язку з введенням в дію Закону України № 4196-IX від 09.01.2025 «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб». Втім, відповідач допустив прострочення виконання спірного зобов`язання з 05.06.2025, тобто в період чинності ГК України, а тому частина 6 ст. 232 ГК України підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховуються штрафні санкції, який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. 
У постанові від 16.10.2024 у справі № 911/952/22 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість періоду нарахування штрафних санкцій. Проте його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 910/4164/17, від 22.11.2018 у справі № 903/962/17, від 07.06.2019 у справі № 910/23911/16, від 13.09.2019 у справі № 902/669/18) (пункт 83).
За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у наведеній постанові, якщо умовами укладеного договору сторони передбачили більш тривалий, ніж визначений ч. 6 ст. 232 ГК України, строк нарахування штрафних санкцій (зазначили про їх нарахування до дня фактичного виконання, протягом усього періоду існування заборгованості тощо), то їх нарахування не припиняється за період прострочення зобов`язання понад шість місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано, а застосуванню підлягає саме строк, встановлений договором, в якій умовами договору сторонами було погоджено нарахування пені по день фактичної оплати боргу).
У разі відсутності подібних умов у договорі (використання / зазначення в договорі лише формулювання про нарахування пені «за кожен день прострочення») нарахування штрафних санкцій (зокрема, пені) припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України.
Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що застосування в тексті господарського договору формулювання «за кожен день прострочення» не можна вважати установленням іншого, ніж визначеного ч. 6 ст. 232 ГК України, строку нарахування штрафних санкцій (зокрема, пені). Таке формулювання лише повторює вирізняльну характеристику пені (поденне її нарахування) та характеризує механізм її визначення (розрахунку), однак жодним чином не впливає на можливість зменшення або збільшення строку нарахування пені, визначеного законом чи договором (пункти 91-93).
За умовами пункту 8.2 Договору сторонами не погоджено більш тривалий, ніж визначений ч. 6 ст. 232 ГК України строк нарахування штрафних санкцій, тому у спірних правовідносинах перебіг строку нарахування пені починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано та припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України.
Також суд ураховує, що частину третю статті 549 ЦК України доповнено абзацом другим згідно з Законом № 4196-IX від 09.01.2025р., який набрав чинності 28.08.2025, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Втім, дана норма до спірних правовідносин не може бути застосована, оскільки передбачає нарахування пені за порушення строків виконання грошового зобов`язання, тоді як відповідачеві пеня нарахована за невиконання зобов`язань щодо поставки товару.
З урахуванням наведеного, відповідно до розрахунків, здійснених судом за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство», до стягнення з відповідача підлягає пеня за період прострочення з 05.06.2025 по 05.12.2025 (184 дні) у розмірі 64710,96 грн. В іншій частині вимог про стягнення пені в сумі 23914,92 грн суд відмовляє, оскільки такі вимоги заявлені безпідставно.
Таким чином, позов задовольняється судом частково.
Позивач у позові просив встановити у рішенні суду нарахування штрафу та пені до моменту повного виконання ТОВ «ІНКАМ ФІНАНС» зобов`язань за договором.
Відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України передбачено, що суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.
Здійснивши аналіз норм права суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування наведеної норми права щодо клопотання позивача про встановлення у рішенні суду нарахування штрафу до моменту повного виконання відповідачем зобов`язань з огляду на те, що штраф це неустойка, що обчислюється у відсотках суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Штраф нараховується одноразово як відсоток від суми невиконаного зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, і не прив`язується до часу прострочення.
Таким чином, положення п. 10 ст. 238 ГПК України в даному випадку не підлягають застосування до вимоги про стягнення штрафу.
Щодо клопотання позивача про нарахування пені до моменту повного виконання ТОВ «ІНКАМ ФІНАНС» зобов`язань за договором суд також не вбачає підстав для застосування вказаної норми процесуального права до спірних правовідносин, оскільки за висновками господарського суду, нарахування пені припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України. Відтак строк нарахування пені обмежений 05.12.2025 року. Після вказаної дати нарахування відповідачеві пені є необгрнутованим.
Щодо розподілу судових витрат.
Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства, віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
За результатами вирішення спору судові витрати щодо судового збору у справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст. 129 ГПК України. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 5292,23. В іншій частині судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» (69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 11-А, кабінет №8, ідентифікаційний код юридичної особи 40308189) на користь Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (61166, Харківська область, м. Харків, пр. Науки, буд. 40, ідентифікаційний код юридичної особи 40324829) заборгованість у розмірі 351690,00 грн (триста п`ятдесят одну тисячу шістсот дев`яносто гривень 00 коп.), пеню в розмірі 64710,96 грн (шістдесят чотири тисячі сімсот десять гривень 96 коп.), штраф у розмірі 24618,30 грн (двадцять чотири тисячі шістсот вісімнадцять гривень 30 коп.) та судовий збір у розмірі 5292,23 грн (п`ять тисяч двісті дев`яносто дві гривні 23 коп.).
В іншій частині позову відмовити.
Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано – 18.03.2026.
Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за вебадресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.А. Федько