ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
04.03.2026	Справа № 910/12927/23 (910/11896/25)	
За позовом ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Паверсток" (03038, м. Київ, вул. М. Грінченка, 4, ідентифікаційний номер 43016569) арбітражного керуючого Череватого Любомира Богдановича
до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТБУД" (08136, Київська обл., Бучанський район, с. Крюківщина, вул. Одеська, 16, ідентифікаційний номер 36263632)
про визнання додаткової угоди недійсною та стягнення 1 727 711,54 грн.
в межах справи №910/12927/23
За заявою Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14, ідентифікаційний номер 00130926)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Паверсток" (03038, м. Київ, вул. М. Грінченка, 4, ідентифікаційний номер 43016569)
про банкрутство 
Суддя Мандичев Д.В.
Секретар судового засідання Улахли О.М.
Представники сторін:
позивач - Череватий Л.Б. (поза межами приміщення суду),
від відповідача - Бялковський В.В.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа № 910/12927/23 за заявою Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Паверсток".
Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Паверсток" арбітражний керуючий Череватий Л.Б. звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТБУД" про визнання Додаткової угоди від 15.06.2022 року про прощення боргу до Договору про постачання електричної енергії споживачу №32046 від 10.08.2020 року недійною та стягнення 1 727 711,54 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 12.11.2025.
13.10.2025 до суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "СТБУД" на позовну заяву.
21.10.2025 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Паверсток" арбітражного керуючого Череватого Л.Б. про долучення до матеріалів справи доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу.
21.10.2025 до суду надійшло клопотання позивача про витребування доказів.
06.11.2025 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача про витребування оригіналу письмового доказу.
11.11.2025 до суду надійшли уточнення Товариства з обмеженою відповідальністю "СТБУД" до клопотання про витребування оригіналу письмового доказу.
11.11.2025 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача про залучення до участі у справі Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі" в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.
12.11.2025 до суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 вирішено здійснювати розгляд справи № 910/12927/23 (910/11896/25) за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 28.01.2026. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "СТБУД" (08136, Київська обл., Бучанський район, с. Крюківщина, вул. Одеська, 16, ідентифікаційний номер 36263632) копію рахунку на оплату за період постачання електричної енергії у березні 2022 року та копію акту надання послуг за період постачання електричної енергії у березні 2022 року. Задоволено клопотання відповідача про витребування оригіналу письмового доказу. Витребувано у ліквідатора Товариство з обмеженою відповідальністю "Паверсток" (03038, м. Київ, вул. М. Грінченка, 4, ідентифікаційний номер 43016569) арбітражного керуючого Череватого Любомира Богдановича оригінал листа ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі" № 08/100/4890 від 18.06.2025 з додатком (Довідкою про обсяги розподіленої електричної енергії по споживачам Товариства з обмеженою відповідальністю "Паверсток" за період з 01.07.2019 по 31.12.2023 року на 45 аркушах).
26.01.2026 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про долучення документів до матеріалів справи, зокрема, оригіналу листа ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі" № 08/100/4890 від 18.06.2025 з додатком.
28.01.2026 до Господарського суду міста Києва надійшло повідомлення відповідача про неможливість виконання ухвали суду 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2026 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "СТБУД" у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача; закрито підготовче провадження у справі № 910/12927/23 (910/11896/25) та призначено справу до розгляду по суті на 04.03.2026.
04.03.2026 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів.
У судовому засіданні 04.03.2026 позивач підтримав заявлені позовні вимоги.
Представник відповідача проти задоволення позову заперечував.
Розглянувши клопотання ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Паверсток" арбітражному керуючому Череватому Л.Б. про повернення до розгляду справи у підготовчому провадженні, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні клопотання з огляду на наступне.
У постанові Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 910/7103/21 зроблено висновок про те, що суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження. Разом з тим такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до стадії підготовчого провадження з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій господарського процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті.
Водночас, відповідно до статті 207 ГПК України головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.
Таким чином, суд дійшов висновку про можливість вирішення заявленого позивачем клопотання про поновлення пропущеного строку для подання доказів та долучення доказів у порядку статті 207 ГПК України, не повертаючись у підготовче провадження.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, - 

ВСТАНОВИВ:

10.08.2020 між ТОВ «Паверсток», як Постачальником, та ТОВ «СТБУД», як Споживачем, укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу № 32046.
За умовами пункту 2.1 Договору № 32046 Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.
Відповідно до пункту 5.1 Договору № 32046 споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору. 
Відповідно до пункту 2.1 Комерційної пропозиції «Базова - Б», яка є додатком № 2 до Договору № 32046, ціна на електричну енергію з дати початку дії нового ринку електричної енергії включає ціну додаткових послуг, пов`язаних з постачанням електричної енергії споживачу і складає 3,5 % від активного кВт. 
Відповідно до пункту 6.1 Комерційної пропозиції «Базова - Б» рахунки надаються у день подання Споживачем звіту або після отримання Постачальником інформації від Оператора системи розподілу щодо фактично спожитих обсягів споживання електричної енергії за розрахунковий період.
15.06.2022 ТОВ «ПАВЕРСТОК» укладено з ТОВ "СТБУД" додаткову угоду про прощення боргу до договору про постачання електричної енергії споживачу № 32046 від 10.08.2020, за змістом якої Постачальник (ТОВ «Паверсток») звільняє Споживача (ТОВ «СТБУД») від сплати боргу в розмірі 1 118 448,28 грн., що виник із зобов`язання Споживача. Ця угода є невід`ємною частиною Договору № 32046 від 10.08.2020.
Проте, у виставлених на підставі Договору № 32046 від 10.08.2020 рахунках та актах за серпень (рахунок № 0050210819 від 31.08.21 р., акт надання послуг № 005021081 від 31.08.21 р.), вересень (рахунок № 0050210919 від 30.09.2021 р., акт надання послуг № 005021091 від 30.09.21 р.), жовтень (рахунок № 0050211019 від 31.10.2021 р., акт надання послуг № 005021101 від 31.10.21 р.), листопад (рахунок № 0050211119 від 30.11.2021 р., акт надання послуг № 005021111 від 30.11.21 р.), грудень (рахунок №0050211219 від 31.12.2021 р., акт надання послуг № 005021121 від 31.12.21 р.) 2021 року, Постачальником ціна додаткових послуг, пов`язаних з постачанням електричної енергії споживачу (Цп), визначалася не на рівні 3,5% від активного кВт (як визначено додатком), а фіксовано в розмірі 50,00 грн. на 1 кВт.
У зв`язку з цим, ціна за відповідні періоди за поставлену електричну енергію становила на суму 40 449,18 грн. більше.
Також, у відповідь на адвокатський запит № 05-2025/44 від 27.05.2025 позивача, ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні мережі» надано обсяги розподіленої електричної енергії по споживачам ТОВ «ПАВЕРСТОК» за період з 01.07.2019 по 31.12.2023, у т.ч. по споживачу ТОВ «СТБУД».
Як слідує з наданої інформації, у рахунках та актах наданих послуг ТОВ «СТБУД», виставлених ТОВ «ПАВЕРСТОК», зменшено обсяг виставленої спожитої електричної енергії загалом на суму 26 183,28 грн. за листопад (рахунок № 0050201119 від 30.11.2020 р., акт № 005020111 від 30.11.2020 р.), грудень 2020 року (рахунок № 0050201219 від 31.12.2020 р., акт № 005020121 від 31.12.2020 р.), січень (рахунок № 0050210119 від 31.01.2021 р., акт № 005021011 від 31.01.2021 р.), березень (акт № 005021031 від 31.03.2021 р.), квітень (акт № 005021041 від 30.04.2021 р.) 2021 року.
Листом від 05.08.2025 ТОВ «ПАВЕРСТОК» направлено на адресу ТОВ «СТБУД» рахунок № 0020062025/1 від 20.06.2025 на суму 26 183,28 грн та коригуючий рахунок № 0020062025/2 від 20.06.2025 на суму 40 449,18 грн, разом з Актом надання послуг № 0020062025/1А від 20.06.2025.
Однак, відповідні рахунки залишилися не оплаченими ТОВ «СТБУД».
Поряд із цим, 09.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП» та ТОВ «ПАВЕРСТОК» укладено Договір №БГ-21/0248 про участь у балансуючій групі (надалі - Договір №БГ-21/0248), предметом якого відповідно до п.1.1 є об`єднання сторін у балансуючу групу та визначення ТОВ «ЕТГ» Стороною, відповідальною за баланс (СВБ). 
Відповідно до п.7.7 Договору №БГ-21/0248 розрахунки, складені на підставі Акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів за розрахунковий місяць, підлягають оплаті: Учасником протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати отримання рахунку на електрону адресу; СВБ протягом (п`яти) банківських днів з дати оформлення СВБ рахунку.
Пунктом 7.10 Договору № БГ-21/0248 сторони погодили, що у випадку не підписання без поважних причин (викладених у письмових запереченнях) та не направлення Учасником Акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів за розрахунковий місяць у строк, визначений Договором № БГ-21/0248, підписаний СВБ акт вважаться погодженим та прийнятим Учасником балансуючої групи, та є підставою для здійснення розрахунків між Сторонами за цим договором.
Відповідно до Акту купівлі - продажу електричної енергії для врегулювання небалансів за Договором № БГ-21/0248 від 09.06.2021 про участь у балансуючій групі №ВН-2022/3-43016569 від 31.03.2022 на суму 19 680 106,56 грн. виставлено рахунок на оплату №ВН1-2022/3-43016569 від 18.04.2022, підписаний у сервісі Вчасно о 15.32 годині 19.04.2022 за допомогою ЕЦП директора виконавчого ТОВ «ЕТГ» та з накладення електронної печатки підприємства. Даний рахунок відправлено Боржнику о 15.32 годині 19.04.2022, який отримано Боржником о 15.36 годині 19.04.2022, що підтверджується роздруківкою з електронного сервісу Вчасно.
Згідно з Актом купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів №ВН-2022/4-43016569 від 30.04.2022 за Договором БГ-21/0248 від 09.06.2021 про участь у балансуючій групі на суму 5 194 726,68 грн. виставлено рахунок на оплату №ВН1 -2022/4-43016569 від 17.05.2022, який підписано в сервісі Вчасно о 14.07 годині 23.05.2022 з накладенням ЕЦП директора виконавчого ТОВ «ЕТГ» та електронної печатки підприємства. Даний рахунок відправлено ТОВ «ПАВЕСТОК» о 14.07 годині 23.05.2022, який отримано останнім о 19.15 годині 23.05.2022, що підтверджується роздруківкою з електронного сервісу Вчасно.
У період з 01.03.2022 по 07.06.2022 ТОВ «ПАВЕРСТОК» погасило заборгованість перед ТОВ «ЕТГ» у розмірі 3 131 036,40 грн., відтак станом на 15.06.2022 загальна сума заборгованості по актам №ВН-2022/3-43016569 від 31.03.2022, №ВН-2022/4-43016569 від 30.04.2022 склала 21 743 796,84 грн.
У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив про відсутність доказів, що свідчили би про обізнаність відповідача з наявністю в ТОВ «ПАВЕРСТОК» заборгованості перед кредиторами, у зв`язку з чим така угода укладена відповідачем під впливом обману зі сторони позивача та є недійсною. Разом із цим, позивачем не підтверджено розмір заборгованості відповідача за Договором про постачання електричної енергії споживачу № 32046 від 10.08.2020.
Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне. 
Відповідно до частини першої статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (наразі - КУзПБ), а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
21.10.2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 № 2597-VIII, який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника-юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.
Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон про банкрутство.
Законодавство у сфері банкрутства містить спеціальні та додаткові, порівняно із нормами ЦК України та ГК України, підстави для визнання оспорюваних правочинів недійсними, і застосовуються коли боржник перебуває в особливому правовому режимі, який врегульовано законодавством про банкрутство.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з договорів та інших правочинів.
За змістом статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5 статті 203 ЦК України).
Так, визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені нормами статті 215 ЦК України.
Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
За змістом статті 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.
Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16 тощо.
Недійсність договору як приватно - правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати (висновок об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17).
Відповідно до частини 1 статті 42 КУзПБ (у редакції, чинній на момент укладення спірного правочину) Правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.
Згідно з частиною 2 статті 42 КУзПБ (у редакції, чинній на момент укладення спірного правочину) Правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування.
Отже, приписи статті 42 КУзПБ розширюють визначені приписами статті 215 ЦК України підстави для визнання недійсними правочинів та надають можливість визнати недійсною угоду, яка відповідає вимогам цивільного та господарського законодавства, проте вчинена у період протягом трьох років, що передував відкриттю процедури банкрутства або після порушення справи про банкрутство, та вчинена на шкоду боржнику або його кредиторам (подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №920/10/21 (920/868/21)).
Так, предметом спору в даній справі є питання щодо правомірності вчиненої 15.06.2022 ТОВ «ПАВЕРСТОК» із ТОВ "СТБУД" додаткової угоди про прощення боргу до договору про постачання електричної енергії споживачу № 32046 від 10.08.2020, за змістом якої ТОВ «Паверсток» звільнило ТОВ «СТБУД» від сплати боргу в розмірі 1 118 448,28 грн.
За змістом статті 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.
Аналіз статті 605 ЦК України свідчить, що під прощенням боргу розуміють звільнення кредитором боржника від виконання обов`язку, що на ньому лежить, повністю або частково. За загальним правилом, прощенням боргу втілюється в односторонньому правочині. Хоча сторони договору не позбавлені можливості укласти договір про прощення боргу.
Таким чином, за результатами спірної додаткової угоди від 15.06.2022 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 32046 від 10.08.2020 ТОВ "Паверсток" фактично відмовилося від власних майнових вимог до ТОВ "СТБУД" на суму 1 118 448,28 грн.
Частиною 3 статті 13 Цивільного кодексу України визначено, що не допускаються дії особи, які вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Правочини, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.
Обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, й це передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор має право розраховувати, що всі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора.
Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимог іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора.
Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається "про людське око", таким критеріям відповідати не може.
Боржник, який відчужує майно (вчиняє інші дії, пов`язані зі зменшенням його платоспроможності) після виникнення у нього зобов`язання, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора.
Правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом, спрямованим на недопущення (уникнення) задоволення вимог такого кредитора.
Отже, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності з огляду на презумпцію фраудаторності правочину, вчиненого боржником на шкоду кредиторам.
Подібні за змістом висновки викладені, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №910/16579/20, де також зауважено, що фраудаторні правочини у цивілістичній доктрині - це правочини, які вчиняються сторонами з порушенням принципів доброчесності та з метою приховування боржником своїх активів від звернення на них стягнення окремими кредиторами за зобов`язаннями боржника, завдаючи тим самим шкоди цьому кредитору.
Так, на момент укладення оспорюваної додаткової угоди про прощення боргу, ТОВ «ПАВЕРСТОК» мало заборгованість перед ТОВ «ЕТГ» по актам №ВН-2022/3-43016569 від 31.03.2022, №ВН-2022/4-43016569 від 30.04.2022 за Договором БГ-21/0248 від 09.06.2021 про участь у балансуючій групі на суму 21 743 796,84 грн.
Отже, унаслідок укладення додаткової угоди від 15.06.2022 про прощення боргу до договору про постачання електричної енергії споживачу № 32046 від 10.08.2020 боржник зменшив свою платоспроможність на шкоду інтересам кредиторів.
У такий спосіб, за наявності значних непогашених грошових зобов`язань перед іншими кредиторами, ТОВ «ПАВЕРСТОК» відмовилося від власних майнових вимог до ТОВ "СТБУД" на суму 1 118 448,28 грн. шляхом укладення правочину про прощення боргу.
Ураховуючи викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про визнання недійсною Додаткову угоду від 15.06.2022 про прощення боргу до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 32046 від 10.08.2020 на підставі ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 215 ЦК України.
За змістом частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Як слідує зі змісту спірної додаткової угоди від 15.06.2022 про прощення боргу до договору про постачання електричної енергії споживачу № 32046 від 10.08.2020, ТОВ «ПАВЕРСТОК» звільнило ТОВ "СТБУД" від сплати боргу на суму 1 118 448,28 грн.
Крім того, листом від 05.08.2025 ТОВ «ПАВЕРСТОК» направлено на адресу ТОВ «СТБУД» рахунок № 0020062025/1 від 20.06.2025 на суму 26 183,28 грн та коригуючий рахунок № 0020062025/2 від 20.06.2025 на суму 40 449,18 грн, разом з Актом надання послуг № 0020062025/1А від 20.06.2025.
Дана заборгованість за поставлену електричну енергію обумовлена тим, що у виставлених на підставі Договору № 32046 від 10.08.2020 рахунках та актах за серпень (рахунок № 0050210819 від 31.08.21 р., акт надання послуг № 005021081 від 31.08.21 р.), вересень (рахунок № 0050210919 від 30.09.2021 р., акт надання послуг № 005021091 від 30.09.21 р.), жовтень (рахунок № 0050211019 від 31.10.2021 р., акт надання послуг № 005021101 від 31.10.21 р.), листопад (рахунок № 0050211119 від 30.11.2021 р., акт надання послуг № 005021111 від 30.11.21 р.), грудень (рахунок №0050211219 від 31.12.2021 р., акт надання послуг № 005021121 від 31.12.21 р.) 2021 року, ціна за відповідні періоди за поставлену електричну енергію мала становила на 40 449,18 грн. більше, оскільки ТОВ «ПАВЕРСТОК» ціна додаткових послуг, пов`язаних з постачанням електричної енергії споживачу (Цп), визначалася не на рівні 3,5% від активного кВт (як визначено додатком), а фіксовано в розмірі 50,00 грн. на 1 кВт.
До того ж, відповідно до наданої ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні мережі» інформації щодо обсягів розподіленої електричної енергії по споживачам ТОВ «ПАВЕРСТОК» за період з 01.07.2019 по 31.12.2023, у т.ч. по споживачу ТОВ «СТБУД», у рахунках та актах наданих послуг ТОВ «СТБУД», виставлених ТОВ «ПАВЕРСТОК», зменшено обсяг виставленої спожитої електричної енергії загалом на суму 26 183,28 грн. за листопад (рахунок № 0050201119 від 30.11.2020 р., акт № 005020111 від 30.11.2020 р.), грудень 2020 року (рахунок № 0050201219 від 31.12.2020 р., акт № 005020121 від 31.12.2020 р.), січень (рахунок № 0050210119 від 31.01.2021 р., акт № 005021011 від 31.01.2021 р.), березень (акт № 005021031 від 31.03.2021 р.), квітень (акт № 005021041 від 30.04.2021 р.) 2021 року.
Судом ураховано, що позивачем здійснено розрахунок суми заборгованості відповідача за Договором про постачання електричної енергії споживачу № 32046 від 10.08.2020 з урахуванням відомостей з Єдиного реєстру податкових накладних та відповідно до аналітичних даних з вебсайту ДП «Оператор ринку».
Так, відповідно до виписаних ТОВ «ПАВЕРСТОК» податкових накладних на ТОВ «СТБУД» за січень 2022 року вартість 1 (одної) МВт/год становить 4 262,06 грн/МВт.год без ПДВ, за лютий 2022 року - 4 354,24 грн/МВт.год без ПДВ.
Згідно з даними з вебсайту ДП «Оператор ринку» середньозважена ціна ринку ВДР та РДН за березень 2022 року становлять 2 262,82 грн/МВт.год без ПДВ.
Відтак, суд вважає доведеним позивачем розмір заборгованості ТОВ "СТБУД" за поставлену електричну енергію в загальній сумі 1 185 080,74 грн.
Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.
Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.
У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.
Як слідує з висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 11 серпня 2021 року у справі № 344/2483/18 та від 12 квітня 2023 року у справі № 461/4066/21, зобов`язання повернути майно, отримане за недійснім оспорюваним правочином, виникає в особи з моменту набрання законної сили судовим рішенням про визнання такого правочину недійсним. Враховуючи презумпцію правомірності правочину (стаття 204 ЦК України), можна зробити висновок, що особа отримала майно на підставі укладеного правочину, але ця підстава згодом відпала з визнанням судом цього правочину недійсним.
З огляду на зазначене, суд дійшов обґрунтованого висновку відмовити в задоволенні позову в частині стягнення нарахованих 106 451,76 грн. трьох відсотків річних та 436 179,04 грн. інфляційних втрат.
Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Щодо розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 50 000,00 грн., суд дійшов висновку про наступне.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Положення статті 126 ГПК України передбачають, що для цілей розподілу судових витрат суд враховує: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
28.02.2025 між ТОВ «Паверсток» (Клієнт) та Професійним адвокатським об`єднанням «Правовий альянс» (Об`єднання) укладено Договір про надання правової допомоги № 2 про надання правової допомоги, згідно пункту 3 якого вартість надання правової допомоги визначається Об`єднанням щодо кожного окремого дебітора товариства з обмеженою відповідальністю «Паверсток» у Акті про надання правової допомоги та не може перевищувати 50 000,00 грн. за одного дебітора. 
Факт надання правової допомоги за цим Договором підтверджується Актом про надання правової допомоги, який складається Об`єднанням та направляється Клієнту разом з підготовленими проектами документів, сформованими за дорученням Клієнта (п. 4 Договору про надання правової допомоги).
Відповідно до Акту про надання правової допомоги від 22.09.2025 № 20 розмір витрат на професійну правничу допомогу за підготовку проекту позовної заяви становить 50 000,00 грн.
Дана сума сплачена ТОВ «Паверсток» на користь Професійного адвокатського об`єднання «Правовий альянс», що підтверджується платіжною інструкцією №2189 від 02.10.2025.
Згідно частини 6 статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом із цим, відповідне клопотання відповідачем про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не заявлялося.
Відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відтак, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.07.2022 у справі № 910/7765/20.
З огляду на наведене, приймаючи до уваги ціну позову, суд дійшов обґрунтованого висновку про покладення на відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -
ВИРІШИВ:
1. Відмовити ліквідатору Товариства з обмеженою відповідальністю "Паверсток" арбітражному керуючому Череватому Л.Б. у задоволенні клопотання про повернення до розгляду справи у підготовчому провадженні.
2. Позовні вимоги задовольнити частково.
3. Визнати недійсною Додаткову угоду від 15.06.2022 про прощення боргу до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 32046 від 10.08.2020, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Паверсток" (03038, м. Київ, вул. М. Грінченка, 4, ідентифікаційний номер 43016569) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СТБУД" (08136, Київська обл., Бучанський район, с. Крюківщина, вул. Одеська, 16, ідентифікаційний номер 36263632).
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СТБУД" (08136, Київська обл., Бучанський район, с. Крюківщина, вул. Одеська, 16, ідентифікаційний номер 36263632) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Паверсток" (03038, м. Київ, вул. М. Грінченка, 4, ідентифікаційний номер 43016569) 1 185 080 (один мільйон сто вісімдесят п`ять тисяч вісімдесят) грн. 74 коп. заборгованість за договором про постачання електричної енергії споживачу № 32046 від 10.08.2020, 16 644 (шістнадцять тисяч шістсот сорок чотири) грн. 92 коп. витрати по сплаті судового збору, 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. витрати на професійну правничу допомогу.
5. У решті вимог відмовити.
6. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати наказ.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 16.03.2026

Суддя Д.В. Мандичев