Справа № 183/7125/24
№ 1-кп/183/1255/25
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні (дистанційне судове провадження) в залі судових засідань Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області, кримінальне провадження № 62023170030000860 від 04.07.2023, за обвинуваченням: 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, військовослужбовця військової служби під час мобілізації на особливий період, на посаді командира танка 7 бойової машини 2 танкового взводу 1 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 14.02.2011 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.ч.1,3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки;
- 22.11.2011 Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України, на підставі ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 25.02.2015 звільнений умовно-достроково, невідбутий строк покарання 1 рік 1 місяць 3 дні;
- 11.02.2015 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України, на підставі ст.71 КК України до 2 років позбавлення волі;
- 23.03.2015 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя з ч.2 ст.185 КК України, на підставі ч.4 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, 11.07.2017 звільнений умовно-достроково, невідбутий строк покарання 3 місяці 23 дні;
- 29.11.2023 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки;
- 09 08.2024 Комунарівським районним судом м. Запоріжжя за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. 
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3 , прокурора – ОСОБА_4 (в режимі відеоконференцзв`язку), захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференцзв`язку), обвинуваченого ОСОБА_2 (в режимі відеоконференцзв`язку), обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України,

У С Т А Н О В И В:
солдат ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, відповідно до вимог ст.ст.9,11,16,49,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Разом з цим, солдат ОСОБА_2 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, 09.05.2023, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, з метою ухилення від проходження військової служби, самовільно залишив тимчасове місце служби – місце дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , пункт тимчасової дислокації якої знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , після чого, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби. 
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_2 , кваліфікуються за ч. 4 ст. 408 КК України як дезертирство, самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчиненого в умовах воєнного стану.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав, зокрема зазначив, що він є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації з 26.12.2022 до 93-ї бригади, в подальшому під час проходження військової служби був переведений до військової частини НОМЕР_1 , перебував в танковому батальйоні. 09.05.2023 був направлений до навчального центру, з нього він поїхав додому де і перебував весь цей час, до затримання в травні 2024 року, командування військовою частиною з ним не зв`язувалось. Вчинив дезертирство, бо боявся за своє життя. На цей час має намір проходити військову службу. 
Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_2 своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України, підтверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 62023170030000860 від 04.07.2023 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України, відповідно до якого, 09.05.2023 близько 17:30 під час шикування та перевірки наявності особового складу було виявлено відсутність командира танка 1 роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який без поважних причин, в умовах воєнного стану самовільно покинув місце тимчасового розташування підрозділу у АДРЕСА_2 , після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, та був незаконно відсутній на військовій службі понад 10 діб (Т.1 а.с. 181);
- витягом із наказу Начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 8 від 26.12.2022 «про призов резервістів і військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації», яким призвано та направлено для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період резервістів і військовозобов`язаних відповідно до поіменно списку резервістів і військовозобов`язаних , які відправлені в складі команди НОМЕР_2 ;
- повідомленням командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_6 про вчинення солдатом ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України (а.с.184);
- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 15 (по стройовій частині) від 18.02.2023 про зарахування з 18.02.2023 в розпорядження А 4689 солдата ОСОБА_2 на всі види забезпечення (Т.1 а.с. 194);
- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) за № 190 від 10.05.2023 про призначення службового розслідування з метою з`ясування причин та обставин відсутності на місці служби військовослужбовця ОСОБА_2 (Т.1 а.с.190);
- актом службового розслідування від 09.05.2023, було виявлено відсутність командира танка 1 роти танкового батальйону у місці тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 , який убув у невідомому напрямку (Т.1 а.с. 197-202);
- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 124 від 17.05.2023, яким затверджено результати проведення службового розслідування, проведеного за фактом відсутності 09.05.2023 командира танка 1 роти танкового батальйону у місці тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 (Т.1 а.с. 208); 
- копією військового квитка серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 (Т.1 а.с.204-207).
Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч.4 ст.408 КК України, дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби, з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, те що ним відповідно до кваліфікації кримінальних правопорушень (ст.12 КК) вчинено особливо тяжке кримінальне правопорушення, однак обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_2 судом не встановлено.
Шире каяття обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненому кримінальному правопорушенні, визнається відповідно п.1. ч.1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує його покарання. 
Так, визначаючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений вину визнав повністю, є особою судимою, на обліках у лікарів психіатра, нарколога не перебуває (Т.1 а.с.228), відповідно до службової характеристики характеризується посередньо (Т.1 а.с.195), згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 27.06.2024 № 5082 здоровий.
Також, судом враховано і те, що кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_2 09.05.2023, тобто до постановлення 29.11.2023 у відношенні нього вироку Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.4 ст. 185 КК України та вироку Комунарівським районним судом м. Запоріжжя від 09.08.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст.50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.
Так, визначаючи міру покарання суд враховує, що обвинуваченим вчинене закінчене умисне кримінальне правопорушення, суспільна небезпечність якого полягає у тому, що ухилення від виконання військових обов`язків та дезертирство, що, з урахуванням ситуації, яка наразі склалася в країні – збройною агресією рф та конституційним обов`язком кожного громадянина по захисту Батьківщини, вчинено військовозобов`язаним умисний особливо тяжкий злочини представляє значну суспільну небезпечність, оскільки заподіює шкоду керованості та боєздатності підрозділу, а також дисципліні, яка існує в підрозділі за місцем проходження військової служби під час воєнного стану.
Суд не знаходить можливим для призначення ОСОБА_2 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом або звільнення від відбування покарання, з огляду на те, що частина 1 статті 69 і частина 1 ст.75 КК України, з урахуванням змін внесених Законом України № 2839-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального Кодексу України та інших законодавчих актів України», прямо вказують на неможливість прийняття зазначених рішень у випадку засудження за кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану.
Тому, з урахуванням особливостей вказаного кримінального правопорушення та обставин його вчинення, даних про особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, доходить висновку про необхідність призначення ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі, але не на максимальних строк визначений санкцією статті 408 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Так, при призначенні покарання, судом враховується, що кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_2 09.05.2023, тобто до постановлення у відношенні нього вироків Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя від 29.11.2023 за ч.4 ст. 185 КК України, яким останнього засуджено до 5 років позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, а також Комунарівським районним судом м. Запоріжжя від 09.08.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України, яким ОСОБА_2 засуджено до 5 років позбавлення волі.
При цьому, суд бере до уваги, що при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України в разі, коли особа засуджується до покарання, яке належить відбувати реально, а за наступним вироком звільняється від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно (Постанова ОП ККС від 01.04.2024 у справі № 183/6854/20).
Таким чином, з огляду на зазначене, покарання у даному кримінальному провадженні має бути призначено із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання покаранням за цим вироком покарання за вироком Комунарівського районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2024, а вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжявід 29.11.2023 підлягає самостійному виконанню.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по даному кримінальному провадженню обвинуваченому ОСОБА_2 , застосований ухвалою слідчого судді від 25.05.2024 за результатами затримання ОСОБА_2 в порядку ст. 208 КПК України 24.05.2024, закінчився 07.07.2025 та не продовжувався та обвинувачений ОСОБА_2 на час розгляду даного кримінального провадження відбував покарання у виді 5 років позбавлення волі на підставі вироку Комунарівського районного суду м. Запоріжжя за ч. 4 ст. 185 КК України у ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)» Дніпропетровської області. 
Відповідно до інформації ДУ «Синельниківської виправної колонії (№94)» від 19.02.2026 за 3 94/5-381 засуджений ОСОБА_2 , відповідно до евакуаційних заходів вибув до державної установи «Дніпровська виправна колонія (№ 89)» Дніпропетровської області. 
З огляду на зазначене вище, в строк відбування покарання ОСОБА_2 , на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення обвинуваченого по даному кримінальному провадженню з 24.05.2024 по 07.07.2025.
Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню експертні дослідження не проводилися. 
Речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 336, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати винним  ОСОБА_2  у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України та призначити йому покарання за ч.4 ст. 408 КК України у вигляді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, покаранням за даним вироком поглинути покарання за вироком Комунарівського районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити обвинуваченому  ОСОБА_2  остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та 6 (шість) місяців.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати у строк призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_2 строк попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню з 24.05.2024 по 07.07.2025.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_2 обчислювати з дня набрання законної сили даним вироком.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя          ОСОБА_1